92 
uppskjuter en svampig hvit fot med en grön illaluktan- 
de slemmig massa i toppen. 
6. Jordstjärnor (sid. 96), som snart öppna sig 
stjärnformigt med 4 eller flera flikar, hvilka böja sig 
utåt och slutligen nedåt. 
SI. 1. Röksvampar, Lykopérder 
(Lycopérdon). 
De flesta hithörande arter äro mer eller mindre 
päronformiga och på ytan mjöliga eller beklädda med 
mjuka taggar, vårtor eller gryn. Invändigt äro de i 
början hvita med tämligen fast kött, men antaga små- 
ningom i den öfre vidgade delen gulaktig eller grön- 
gulaktig och slutligen olivbrun färg, i den mån frö- 
stoftet mognar, hvarvid köttet därstädes samtidigt blir 
löst och saftrikt och slutligen förvandlas till en torr, 
lucker, ullig massa, inbäddad i det pulverliknande oliv- 
bruna fröstoftet, som, då svampen hoptryckes, uppstiger 
som rök genom en trasig öppning i toppen. Den nedra 
smalare fotlika delen af svampen upplöses däremot 
icke, men ändrar vanligen färg. 
Alla hithörande arter äro ätliga och goda, men 
blott såsom unga. Så fort köttet börjat blötna och 
gulna, äro de odugliga. 
QQQ 1. Stor Röksvamp (Lycopérdon caelätum). 
Fig. 107. 
Liknar ett stort päron, hvars spetsiga ände blifvit 
al huggen eller tilltrubbad. Kan bli öfvcr 10 cm. bred 
och hög, den korta omkring 7 cm. tjocka foten inbe- 
räknad. Färgen är smutshvit eller grå. Den öfre 
vidgade delen är i början försedd med en mjölig 
eller kliartad filtbcklädnad, som sedan får utseende af 
stjärnlika vårtor eller fläckar. — Tämligen allmän på gräs- 
beväxta fält och på öppna, gräsbeväxta ställen i skogar. 
