101 
Dvärgmurklor (sid. 103), som ha kullrig, lindrigt buck- 
lig mössa med fri, inrullad kant; 
Spadmurklor (sid. 103), som ha hoptryckt, krusigt 
veckad, gul mössa, hvars kant är förenad med foten; 
Skålsvampar (sid. 103), som ha skålformig eller (hos 
en art) som ett haröra formad fruktkropp. 
SI. 1. Toppmurklor (Morchélla). 
Toppmurklorna hafva en kägelformig, nätlikt gro- 
pig, mörk mössa på toppen af en hvit eller hvitaktig 
fot. — Här upptages endast en art, som benämnes: 
i^j^i^L Läcker Toppmurkla (Morchélla esculénta). 
Fig. 115. 
Mössan på utsidan försedd med lodräta och våg- 
räta åsar, som bilda ett tämligen regelbundet nät. — 
Träffas mest bland löfträd här och där om våren efter 
varma regn. — Läcker matsvamp. 
SI. 2. Stenmurklor (Gyromitra). 
Fig. 118. 
Dessa hafva en oregelbunden rundad mörk mössa, 
försedd med en massa slingrande afrundade veck eller 
bucklor, som erinra om vindlarna på en hjärna. Mös- 
sans nedre kant är helt eller delvis fastväxt vid den 
hvitaktiga foten. Vårsvampar. Den allmännaste arten är 
Q2£ty Läcker Stenmurkla (Gyromitra esculénta), 
som träffas i barrskog, mest vid stigar och vägar, kring 
stubbar och trädrötter, på gamla kolbottnar etc, vissa 
