96 
dan smutsbrun; invändigt nätlikt smägropig och i bör- 
jan hvitaktig, sedan med allt starkare dragning i grå- 
grönt eller smutsigt brungrönt. — Tämligen allmän på 
eller bredvid skogsvägar. 
2. Gulaktig Falsktrj^ffel (Rhizopögon lutéolus). 
Liknar föregående, men är utvändigt mera gul- 
akrig och vanligen mera oregelbunden. — Ej så allmän 
som föregående. 
t SI. 5. Stinks vampar (Phållus). 
Fig. 108. 
Dessa äro i början dolda i jorden och likna då en 
hvit boll eller ett ligg; men vid mognaden söndersprän- 
gas det tjocka, köttiga skalet i toppen och genom öpp- 
ningen framväxer en porös, ihålig, hvit pelare, som på 
den kägellika toppen bär en mörkgrön, illaluktande 
slemmassa. — I vårt land förekommer endast en art 
stinksvamp (Phållus impudicus). Fig. 108. Denna 
är före skalets söndersprängning stor som ett hönsägg, 
men blir, fullt utvecklad, bortåt 20 cm hög. Sprider 
en vidrig aslukt, som märkes på långt håll. — Träffas 
här och där i lundar och skogar. Uppväxer ofta inom 
få timmar efter starkt åskregn. — Oduglig till föda. 
t SI. C. Jordstjärnor (Geåster). 
Fig. 109, 110. 
Dessa äro i början hvita, nästan klotrunda och 
försedda med dubbla skal, af hsilka det yttre från top- 
pen nedåt tidigt delar sig stjärnlikt i fyra eller flera 
ilikay. som böja sig utåt och nedåt och därvid, med 
