Utdrag ur inledningen till Professor E. Fries' stora svampverk 
"Sveriges ätliga och giftiga svampar' \ 
§ i. 
»Från äldsta tider hafva bland de flesta europeiska 
folk svamparne blifvit räknade icke blott biand närande 
födoämnen, utan äfven till läckerheter. Redan af gre- 
kiska och romerska författare omtalas de som en all- 
mänt begagnad och eftersökt spis. Så är förhållandet 
ännu i södra och östra delarna af Europa, där de icke 
blott värderas som en läckerhet på de rikares bord, 
utan äfven i stora landsträckor af de fattigare folk- 
klasserna begärligt uppsökas som ett sundt och födande 
näringsmedel. I Ungern och alla af den slaviska folk- 
stammen bebodda europeiska länder utgöra de nästan 
en daglig spis; det gifves trakter, f. ex. i Böhmen och 
flerestädes, där de en stor del af året äro de fattigare 
folkklassernas nästan enda föda. »Den, som genom- 
vandrar en stor del af våra landsbygder», säger Bulliard 
om Frankrike, »och uppsöker de fattigas hyddor, skall 
finna, att dessa till lön för sitt mödosamma arbete 
endast lefva af ett uselt bröd, hvilket de dela med sina 
barn, jämte det de under flera månader förtära en fast 
otrolig mängd af svampar — och likväl äro dessa de 
friskaste och starkaste bland dessa landskaps inbyg- 
gare». Att de för ryssarne, hvilka icke äro kände för 
bristande fysisk styrka, äro en begärlig spis, är all- 
1 
