93 
i£^^ 2. Vårtig Röksvamp (Lycopérdon 
gemmåturn). 
Fig. 105. 
Denna är i början nästan jämntjock men blir snart 
mer eller mindre päronformig med oftast flera centimeter 
hög, men knappt 2 cm. tjock fot. Färgen är hvit, ljust 
grågul eller smutsgrå. Den öfra vidgade delen är 
prydd med lätt afstrukna, men tämligen grofva, kägel- 
lika taggar eller gryn, efter hvilkas bortfallande svam- 
pens yta blir nästan rutig. Allmän i skogar och på 
angränsande gräsmarker. 
^i£ 3. Gyttrad Röksvamp (Lycopérdon pyriförme). 
Fig. 106. 
Denna är tämligen lik föregående art, men vanli- 
gen mindre och växer tätt gyttrad på eller bredvid 
stubbar, trädrötter och dylikt. Den öfra delen är nästan 
naken eller i början beklädd med mycket små, fina, 
syllika taggar. Från basen af foten utgå hvita rotlika, 
grofva tågor, som äro dolda i marken eller veden. — 
Mycket allmän i skogar. 
Jämte de tre beskrifna arterna finnas många andra 
med både längre och kortare, stundom otydlig fot. 
SI. 2. Äggs vamp ar, Bovistor (B o v is t a). 
Hithörande arter äro nästan klotrunda och sakna 
antydning till fot. Ytan är slät eller snarlik sämskskinn, 
icke mjölig, vårtig eller taggig. Hela den inre köttiga 
massan är å gamla exemplar förvandlad till en lös ull, 
som är inbäddad i det mörka, pulverlika fröstoftet, 
hvilket senare liksom hos röksvamparna utkastas som 
ett moln genom den brustna toppen, då svampen hop- 
tryckes. 
