82 
5. Korallticka (Polyporus frondösus). 
Denna bildar tufvor af 20 — 30 cm. bredd, bestå- 
ende af en mängd ofvanpå hvarandra taktegellikt lag- 
rade musslelika hattar, som utgå från en gemensam 
tjock fot. Hattarnas öfversida mörk, nästan sotbrun r 
i torrt väder ljusare, undersidan och foten hvita. — 
Växer mest på eller bredvid stammar och stubbar af 
ek, företrädesvis i södra landskapen, men är icke 
allmän. — Ätlig. 
i£i£ 6. Svafvelticka (Polyporus sulphiireus). 
Fig. 84. 
Bildar stora gula eller rödgula tufvor af öfver hvar- 
andra lagrade, musslelika, vid basen sammanväxta 
hattar, som sakna egentlig fot. Öfversidorna äro gul- 
röda, undersidorna svafvelgula. Allmän på lefvande 
stammar af ek, träffas här och där äfven på sälg, aL 
ask. — Framkommer vanligen redan i juni. Köttet är 
mört och till färgen hvitrödt. Smaken är ofta syrlig, men 
kan förbättras genom urlakning i vatten. — Ätbar, om 
den skördas ung. 
SI. 3. Oxtungsvampar (Fistulfna). 
Dessa skilja sig från rörsopparna och tickorna 
däri, att rören icke äro sammanväxta med hvarandra, 
utan sinsemellan fria. 
tytyty i. Oxtungsvamp (Fistulina hepätica). 
Fig. 86. 
Denna växer på lefvande ekstammar och bildar å 
dessa en köttig, rödbrun klump, som slutligen nästan 
får formen af en från stammen rakt utskjutande bred 
tunga. Öfversidan är rödbrun eller lefverbrun, vårtig 
