13 
Hatten är i friskt tillstånd Hatten är aldrig klibbig, 
något klibbig. 
Hatt och fot förändra icke Hatt och fot bli efter en 
färg efter beröring. stund gulfläckiga på tum- 
made ställen. 
Lukten är något rättik- Lukten är aldrig rättik- 
artad, eller erinrar om artad, ej heller påminner 
rå eller skämd potatis. den om potatis, utan den 
är mild och angenäm. 
Svamparnas indelning. 
De flesta köttiga svampar hämta sin näring ur 
multnande växtämnen och träffas till följd däraf oftast 
på marken eller på gamla stubbar och stockar, mera 
sällan på lefvande trädstammar. Några, t. ex. en del 
tryffelsvampar, äro alltid fullständigt dolda i jorden, 
men hos de flesta är endast den del, som uppsuger 
näring, nedsänkt i marken eller veden, och den öfriga 
delen, som tjänar att alstra och sprida fröstoftet, är 
blottad. Den förra delen, som äfven har till uppgift att 
bibehålla svampen vid lif från ena året till det andra, 
kallas svampmoder (mycelium) och består af en mängd 
hårfina eller ännu finare, greniga, vanligen hvita trådar, 
som i form af ett mer eller mindre tätt ludd genom- 
väfva veden eller myllan eller sprida sig bland mull- 
bildande ämnen, såsom nedfallna löf, barr etc, samt 
här och där förena sig till något gröfre, vanligen nätlikt 
sammanhängande trådar eller greniga rotlika strängar. 
(Se fig. A.) 
Den fröstoft alstrande delen eller den så kallade 
fruktkroppen har hos olika svampar olika form. Hos 
tryffelsvamparna och många buksvampar är den nästan 
