8 
personer, emedan svampar i likhet med en del andra 
födoämnen äro något hårdsmälta. Men ett måttligt mål 
då och då, helst i förening med annan föda, ger en be- 
haglig och hälsosam omväxling i den vanliga kosten. 
Färsk svamp, stekt med salt och flott, kan lämpligen 
ätas såsom sofvel tillsammans med bröd, potatis, gröt 
med mera och tjänstgör därvid icke blott såsom födo- 
ämne utan äfven såsom en förträfflig krydda. 
Svamparnas näringsvärde. 
I färskt tillstånd innehålla de ätliga svamparna 
(i likhet med t. ex. ägg, mjölk, färsk frukt, spenat, kål, 
morötter, potatis och dylika födoämnen) rätt mycket 
vatten, omkring 70 — 90 procent. Detta gör, att färsk 
svamp i de flesta fall kan tillagas utan tillsats af 
vatten. De närande beståndsdelarna utgöras hufvud- 
sakligen af ägghvita, socker och andra med stärkelse 
besläktade ämnen samt en ringa mängd fett. På grund 
af den låga fetthalten böra svamparna helst tillagas 
med tillsats af flott, smör, olja eller andra feta ämnen. 
I medeltal äro de färska svamparna fullt lika nä- 
rande som grönsaker, rotfrukter och dylika födoämnen, 
med hvilka de äfven närmast öfverensstämma i afse- 
ende på smältbarheten. 
I torkadt tillstånd äro svamparna mera jämförliga 
med mjöl eller bröd. De äro visserligen fattigare på 
fett och stärkelseartade ämnen, men många arter äro 
i stället rikare på ägghvita. Så innehåller t. ex. tor- 
kad röksvamp omkring 30 procent ägghvita, medan 
torrt rågbröd och hvetebröd innehåller omkring 12 
procent ägghvita. Härvid är dock att märka, att svam- 
parnas närande beståndsdelar äro något svårsmältare än 
brödets, af de förra tillgodogöres omkring hälften eller 
högst tre fjärdedelar, af de senare omkring 80 — 95 proc. 
