9 
För att näringsämnena sä fullständigt som möjligt 
må kunna tillgodogöras, böra svamparna mycket fint 
fördelas, t. ex. genom att i mortel sönderstötas till mos, 
innan de anrättas. De torkade svamparna kunna med 
fördel sönderkrossas till pulver. Detta pulver eller 
»svanipmjöl» kan sedan i åratal förvaras oförändradt 
i lyckta kärl af glas, bleck eller stengods och med 
synnerlig fördel användas till soppa och som tillsats 
vid nästan all matlagning. Rätterna blifva därige- 
nom icke blott drygare utan äfven mycket smak- 
ligare. 
Hvilka svampar är o ätliga? 
De flesta köttiga svampar, som i rått tillstånd icke 
äro behäftade med oangenäm lukt eller smak, torde 
vara ätliga, ehuru hittills endast ett fåtal fått allmän- 
nare användning. Några innehålla dock ett gift, som, 
förtärdt i större mängd, till och med kan verka död- 
ligt. Hit höra några flugsvampar och rörsoppar. Giftiga 
eller åtminstone misstänkta äro äfven de svampar, som 
i rått tillstånd ha obehaglig lukt eller smak. Till dessa 
höra några kremlor, ett par spindelskiflingar och ett 
par brosksvampar, som ha brännande skarp smak; 
några musseroner, Besk Vaxskifling, Svafvelgul Slöj- 
skifling, flere bitterskiflingar och några rörsoppar, som 
ha bitter smak; flera fränskiflingar, som ha stark rättik- 
lukt; flera spindelskiflingar, som ha en kamferartad 
eller bockliknande eller om skämd potatis erinrande 
lukt; Bolmörtskiflingen, hvars lukt i början erinrar om 
både rättika och mjöl eller i somligas tycke om bolm- 
ört och slutligen om härsken olja eller dylikt, samt 
den murkleliknande Stinksvampen, som sprider en nä- 
stan aslik lukt. 
