Prof. Kjerulfs Hilsuingstale. ~3 



ninger er samlede, saa faar det kanske ses, at de Br0nde, 

 som er, staar fulde, og at der endnu findes noget, som vsel- 

 der af Klippen. Vore Lokalcr. vore Samlinger er fulde, 

 Fordringerne om inert' trykker pan og truer med at sprsenge. 



Disse interskandinaviske M0der er ikke fra igaar. Om 

 ikke ret lang Tid skulde de lamne teire 50-Aaret med 



en Krans af Navne, med en Skat af Sektionsmeddelelser. 

 Mangt Ord til Overveielse falder ogsaa i disse tselles Sam- 

 menkomster, og der bar vokset Erfaring op omkring disse 

 Moder baade med deres Drom og Virkelighed. 



De saerskilte Sektionsforhandlingers Nytte, Hensigts- 

 maBSsigheden, Rimeligheden af de almindelige Moder. For- 

 delen ved det personlige Bekjendtskab, Samtalen Maud 

 mellem Mand, selv den hurtige Meddelelses N0dvendighed, 

 alt fik sin Talsmand, leilighedsvis sin Forsvarer. om det an- 

 grebes; ikke at forglemme andre omfattende Aandens Baand, 

 som skulde slynge sig om Nordens Folk, saaledes den Sprog- 

 indvirkning, man lovede sig, idet Nation aliteterne var nodt 

 til at lvtte til hverandre og vamnede sia; til Viljen at for- 

 staa hverandre; og den stornordiske Tanke, som var den 

 Horizont, hvorimod Skikkelserne tegnede sig og fik sin Ee- 

 flex. denne Tanke, som tog sit fulde Udtryk i Berzelii — 

 den veiende Kemikers — Ytring: Lad de 6 Millioner Skandi- 

 naver laegge sin Kraft i en Yegtskaal, og sandelig man ska] 

 ikke finde den for let. — Alt er sagt, som kan siges, og 

 dog kan der endnu siges saa megct deraf, efterat Erfaring 

 har sigtet Drom og Virkelighed. 



Thi hvorledes — burde vi ikke endnu forst og fremst 

 kunne gjentage dette Udsagn af 0rsted (2det Mode), at i 

 alle Meddelelser mellem Naturgranskere er den Folelse 

 kjendelig, at man ikke meddeler blot af sit eget, men det i 

 Naturen fundne. Og heri skulde endog ligge en Grund 

 til storre Fred og Enighed mellem Naturforskere (!). fordi 

 den ene beseires ikke saameget ved en fremmed Aands Over- 

 legenhed som ved Naturens eget Udsagn. Eller skulde vi 

 ikke veie disse Berzelii gyldne Ord (3die Mode): en nodven- 



