^4 F0rste Fgellesm0de de'n 7. Juli. 



dig Egenskab hos en sand Naturforsker er at skille noie 

 mellem hvad han ved, og livad han formoder. Lad os med 

 yderste Forsigtighed betrsede Hypotesernes Bane, siger han, 

 Forskningen liar den langsomme, moiefulde Vei. Hypoteserne 

 derimod liar den lette og lokkende — men. siger han. paa 

 Hypotesernes Ikarusvinger gjennemfares Rumniet let, men 

 Solen smelter tidlig eller sent Vingernes Vox. Eller beho- 

 ver vi ikke fremdeles at tillsegge, hvad Hansteen siger (4de 

 Mode) paa sin joviale Maade, at vor Tid (allerede dengang 

 altsaa 1844) udmaerker sig ved Hurtighed; hvad man for be- 

 tegnede med Andante, spilles nu som en Allegro fra forrige 

 Aarlmndrede; og skal denne Hurtighed i Fremskridtene ved- 

 ligeholdes, er en lmrtig og let Meddelelse nodvendig, og det 

 befordres ei alene ved det ordnede Foredrag i Moderne, 

 men maaske ligesaa meget ved den friere Meddelelse i Kon- 

 versation udenfor samme. 



Ja vist. om vi beholder Lignelsen, vi har faaet nye 

 Instrumenter, nye Methoder, ny Taktnorm, og om der mu- 

 ligens spilles med Nntids nervose Hast mere end i ganile 

 Tiders Andante, saa liar vi Opfordringen at lrere personlig 

 af hverandre. i Hasten altsaa, det Bedsto. thi til andet faar 

 vi jo ikke Tid; men lad os haabe, ikke med de nye Grreb 

 tillige atter nye Misgreb, men lad os Uere af hverandre, 

 hvad vi skal gribe, og hvad lade ligge. 



Vi har ogsaa faaet nu et meget stoire L;es at tnekke 

 end for opover, baade af det, som man ved, og desvasrre vel 

 ogsaa af det, som man sletikke ved — Hypotesela?ssets 

 Ballast nemlig — det er derfor nodvendigt at vrage noget. 

 for at det ikke skal gaa saaledes oppe i det bratteste, naar 

 Tyngdepunktet konimer for hoit. som med Sisyfos-Stenen i 

 Odysseen : 



Om igjen endda saa bak"kelangs deiser den rullende Troldblok. 



Idet jeg byder alle de fremmede Xaturforskere og La?- 

 ger velkommen, Velkomst for dem alle paa Landsm^nds 



