128 



Hiirefter boll professor Robert Tigerstedt foredrag om 

 Manniskans naringsbehof. 



Sasom vi sedan Lavoisier (1777) veta, utgor en syrsatt- 

 ning af de i kroppen befintliga brannbara amnena, d. a. en 

 forbranning, kalian till allt varme och allt mekaniskt arbete, 

 som djurkroppen utvecklar. 



Emellertid inueballer kroppen hvarken af brannbara 

 amnen eller af det for deras forbranning nodvandiga syret 

 obegransade mangder; ban maste darfor, for att icke duka 

 under, alltjamt erballa en ny tillforsel af baggedera. 



Den tid, under bvilken kroppen kan reda sig utan att 

 genora andningen fran det omgifvande mediet upptaga syre, 

 mates bos de varmblodiga djuren endast i minuter, ty det 

 forrad af syre, som i ett visst ogonblick finnes i kroppen, ar 

 i forballande till bans bebof daraf mycket obetydligt. 



Daremot aro kroppens reservfoirader af brannbara amnen 

 sa, stora, att de, sasom erfarenbeten adagalagt, bos en val 

 nard, fullvuxen ocb kraftig manniska veckotal forma fylla 

 kroppens bebof; i detta fall lefver kroppen pa bekostnad af 

 sin egen massa, bvilken da, naturligtvis ouppborligt aftager. 

 Likvisst intrader slutligen en tidpunkt, da det till kroppens 

 forfogaude staende brannmaterialet icke mera racker till att 

 underballa de for lifvets bevarande viktigaste lifsforrattnin- 

 garna; individen dor da bungersdoden under symptom af den 

 ytterligaste svagbet ocb utmattumg. 



Det brannmaterial, som kroppen vid lifsprocessen for- 

 brukar, ersattes genom de organidca naringsamnena i fodan, 

 bvilka till sin kemiska beskaffenbet nara ofverensstamma med 

 de amnen, som forbrinna bos den bungrande kroppen. De 

 indelas i foljande tre bufvudgrupper: 



1) aggbviteamnen ; 



2) f ett ; 



