157 



vandring var noget for Organismen meget uheldigt, saa er 

 det dog — ■ set fra et almindelig-biologisk Synspunkt og efter 

 foreliggende eksperimentelle Undersogelser — hojst sandsyn- 

 ligt, at dette Forbold ved Siden af den Fare for Individet, 

 som det utvivlsorat rummer, tillige gor stor Gavn, idet Or- 

 ganismen derigennem vsennes til at »arbejde» med Bakterier 

 og lidt efter lidt udvikler sin naturlige Modstandsevne, saa 

 at Dyret ogsaa viser sig modstandsdygtigt mod farligere Smit- 

 stoffers Indvirkning. 



Lreren om »Selvinfektionerne» og srerlig om de »sekuu- 

 drcre Autoinfektioner» har i flere Henseender stor Betydning. 

 For Biologen frembyder den stadige Tilstedeva>relse af skade- 

 lige Bakterier paa Hud og Slimhinder, Organismens Sikrings- 

 midler mod disses Indtramgning og denne Modstandsevnes 

 Opbor eller Formindskelse under visse Forbold stor Interesse; 

 for Klinikeren bar Sekunda>rinfektionerne sin store Betydning, 

 da de i saa boj Grad inflnere paa Sygdommens Forlob og 

 ofte gore det umuligt at stille en bestemt Prognose; og bvis 

 vort Haab ikke skuffes, men bave vi i »Serumterapien» 

 fundet Fremtidens Terapi, saaledes at det bliver et aetio- 

 logisk Princip, der kegges til Grund for Sygdommenes Be- 

 bandling, ja da vii Kendskabet til Sekunda^rinfektionerne 

 blive i bojeste Grad betydningsfuldt. For Eksperimental- 

 Patologen endelig frembyder Sekundamnfektionerne et tak- 

 nemligt og vigtigt Felt, dels fordi Opgaverne virkelig ere 

 interessante, men soorlig dog fordi vi ved berben borende 

 Undersogelser rykke de to store Problemer, der mode os 

 overalt ved den bakteriologiske Forskning: Immuniteten 

 og Prredispositionen — Uimodtageligbeden og den sa3rlig 

 udtalte Modtageligbed — nan- paa Livet og rimeligvis deri- 

 gennem ville kunne sprede noget Lys over disse store Gaader. 



