166 



vandande af derma raetod fa kaunedom om icke blott deli 

 relativa utan afven den absoluta aldern af en sadau typ, som 

 aldrig antraffats tillsammans med andra forusaker af kand 

 alder. Pa inre typologiska grunder kuuna vi namligen, 

 oberoende af fyndforhallandena, visa att typerna A, B, 0, 

 D och E hafva foljt efter hvarandra i nu nilmnda ordning. 

 I fall vi sedan af sakra fynd fa upplysning ora den absoluta 

 aldern af A, C och E, sa fa vi ocksa veta, huru gamla B 

 och D aro, afven om de tva sistnamnda typerna aldrig hafva 

 forekommit i nagot fynd tillsammans med andra saker. Vi 

 kunna nu bestamma, till hvilken tid de hora, emedan B ju 

 ar yngre an A och aldre an 0, samt D ar yngre an C och 

 aldre an E. Utan den typologiska metoden vore det daremot 

 under de forhallanden, som jag forutsatt, icke mojligt att 

 besvara den fragan, fran hvilka arhundraden B och D for- 

 skrifva sig. 



For den forhistoriske fornforskaren aro saledes de typo- 

 logiska undersokningarna af den allra storsta betydelse. De 

 fiesta typserier fran forntiden aro ocksa redan behaudlade, 

 och jag har harvid icke inskrankt mig till Norden utan latit 

 uudersokniDgen omfatta afven alia andra europeiska lander 

 samt de omradeu i Orienten, som under forntiden stodo i 

 forbindelse med Europa. Detta ar sa mycket viktigare, som 

 det ofta intraffat, att en till en serie horande typ flyttats 

 ofver fran sitt hemland till ett anuat land och dar gifvit 

 upphof till en ny serie, hvilken val kan hafva mycket gemen- 

 samt med den forra, men i vissa afseeuden skiljer sig fran 

 denna. 



En jemforelse mellau Europa och Orienten i typologiskt 

 afseende visar en vida storre lifaktighet inom var varldsdel 

 an i Osterns lander. I Europa moter oss en formrikedom, 

 en lifaktighet, en benagenhet for foraudringar, — hvilka 

 i de fiesta fall inneburit i praktiska hanseenden viktiga for- 

 battringar, - och i foljd haraf en snabb utveckling, som 

 bildar en marklig motsats mot Orientens forkilrlek for att 

 bibehalla de gamla formerna oforandrade. Formrikedomen 



