215 



detta svarlosliga salt hade talaren vid elektrolysen i stallet for 

 klorkaliumlosning anvandt klornatriumlosning, hvarvid erhalles 

 lattlosligt natriumklorat, som sedan utom badet medels dubbel 

 dekompositinn omsattes raed en klorkaliumlosning. 



I hvarje fall kvarstar dock forhallandet, att vid fram- 

 stallningen af alia slags klorat och perklorat en stor del af 

 strommens arbete offras afven pa sekundar vattensonderdelning 

 och att vatet vid katoden kan verka reducerande pa bildad 

 produkt, under det syret utan nytta bortgar vid anoden. 

 Denna olagenket hade talaren begransat genom att till elektro- 

 lvsbadet foga en mindre raangd foreningar af sadana metaller, 

 hvilka utmarka sig genom att kunna upptrada pa olika oxi- 

 dations- och klorbindningsstadier eller kunna omvaxlande hogre 

 oxideras, resp. kloreras och reduceras, t. ex. rnangan, ko- 

 bolt, nickel, bly och krom. Harvid inverkar vatet i forsta 

 hand reducerande pa dessa foreningar, hvilka af syret ater 

 latt oxideras. Harigenom har det visat sig att processen i 

 hog grad beframjas, hvilket afven kan tankas ske t. ex. dari- 

 genom att en hogre manganforening bidrager till kloralkalits 

 oxidation under bildande af en lagre forening, som med syret 

 vid anoden ater bildar hogre manganforening etc. 



Afven beskrefs den gynnsamma inverkan anvaudandet af 

 periodvis omkastade strommar kan hafva under vissa ora- 

 standigheter. 



Till slut erinrade talaren om de goda forutsattningar, vi 

 uti vara vattenfall hafva for den elektrokemiska industriens 

 bedrifvande i Skandinavien och att vi afven ur denna syn- 

 punkt kunna fa orsak att »alska vara stroramars brus». 



Med anledning af foredraget yttrade sig fil. d:r 0. Aschan. 



Efter sammantradets slut gjordes ett besok pa Stockholms 

 hogskolas laboratoriura, dar gasanalytiska apparater demon- 

 strerades. 



