181 



loppstid ar bekant iuom en brakdel af en sekund. Det sken- 



bara afstandet mellan komponenterna maste vara sa oerhordt 



litet, att sakerligen aldrig nagon tub skall kunna konstrueras, 



som visar dem skilda at. Men dessutom bar man fatt veta, 



att en storande kraft finnes, som kommer apsidlinien att pa, 



en tid af omkring 40 ar intaga alia mojliga lagen i banans 



plan. Om denna storande inverkan fororsakas af en tredje, 



till systemet borande kropp eller af en afplattning bos kom- 



ponentstjarnorna, ma tillsvidare lamnas darbau. 



Kring ar 1906 sammanfaller apsidlinien titer med syn- 



linien, men antagligen redan tidigare torde det blifva nod- 



vandigt att ofvergifva forsoken att framstalla observationerna 



genom formler, utan i stallet losa ett bittills aldrig bebandladt 



problem, namligen att verkstalla en banberakning ) till grund 



for bvilkeu ingen enda direkt bestiimning bvarken af stjar- 



nornas orter eller bastigbeter kan laggas. Nar apsid- ocb 



synlinien sammanfalla, galler det att bestamma det sista ele- 



mentet, tiden for peribeliipassageu, i det man soker afgora 



buruvida da de udda eller jamna minima intrarfa vid peri- 



beliet. Man kan komma till kunskap barom genom att iakt- 



taga bum lang tid fordunklingen racker vid de begge minima. 



Det ar namligen sjalfklart, att i bagge fallen stjarnorna maste, 



sedda fran tyngdpunkten, beskrifva vinklar dv ocb dv x , bvilka 



aro sadana, att de motsvarande kordorna blifva lika stora ; 



saledes: 



rdv = r 1 dv 1 . 



Men enligt andra Keplerska lagen blir forhallandet mellan 

 motsvarande ticler: 



T r"dv r 1 — e_ 0,857 



T^ = rfdv — r^ — F+^ _ T^iTs ' 



Da nu i medeltal bela ljusvaxlingen racker omkring 6 tim- 

 mar, blir: 



T=4 h ,s T 1 =7 h ,8- 



Skillnaden mellan T 1 ocb T ar sa stor, att man med 

 lattbet bor kunna afgora bvilketdera minimum intrader vid 



