283 



de gamla valmaktsdagarna uppkort, framkomma och simma 

 fram till bryggan, da man raed en kapp knackar pa. broracket 

 eller klappar i handerna, och detta fastan den signalerande 

 doljer sig bak buskar, sa att ban ej synes fran vattnet. 



Nalkas man en strand, dar fiskyngel och an nan smafisk 

 stimmar i massor, simma de visserligen undan, nar man ual- 

 kas vattenbrynet, men de atervanda strax. Lossas da ett 

 skott eller stotes biiftigt i jagareborn eller dylikt skrallande 

 instrument, taga de med vildaste fart till rlykten. Ocb det 

 kau sedan droja mycket lange, iunan de vaga sig tillbaka. 



Min asikt om tiskars horsel framgar af ofvan anforda 

 exempel. Enligt min tro uppfatta de ljud likaval som ofriga 

 vertebrater, om ocksa ej ljudsinnet kan ua, samma utveckling 

 som bos de bogre bland dessa. Onskligt vore, om denna 

 fraga kunde klargoras diirban, att man sluppe se nagra for- 

 skare inom icbtyologiska gebitet vedervaga sitt namn sasom 

 bibang till pastaendena om fiskars fullstandiga oformaga att 

 uppfatta ljud, annat an som vanliga kansel- eller synintryck. 



Subsektionen for entomologi. 



Dess bildande foreslogs af professor Aurivillius, som darvid 

 inbjod densamma att halla sina sammankomster a Riksmuseets 

 entomologiska afdelning. 



Ordforande: Dr. pbil. F. Meinert (Danmark). 



Vice ordforande: Professor 0. M. Renter (Finland). 



Sekreterare: Fil. d:r Yngve Sjosteclt (Sverige). 



l:sta sammankomsten. 



Fredagen den 8 juli kl. 10 f. m. 

 Professor 0. M. Iicutcr inledde diskussioneu om 



Entomologiska fbrsbksstationer. 



Detta vore en fraga af mindre vetenskaplig, men desto 

 storre praktisk betydelse. 1 Sverige bade nyligen en sadan 

 anstalt, tack vare svenska eutomologers ihardiga strafvauden, 



