305 



dem som dallriDgar, hdra dem som en ton. Man maste noga 

 skilja mellan en fornimmelse och dess yttre objektiva orsak, 

 hvilket ar tva, skilda saker, ekurn spraket i allmanhet har 

 endast ett ord for att beteckna dem bada. Fragar man: 

 hvad ar en fan, blir svaret: a ena sidan en fornimmelse, som 

 lika litet kan definieras sora nagon annan, men som vi alia 

 kanna till; a andra sidan dallringar, men icke hvilka som 

 heist, blott de, hvilkas frekvens ligger mellan ungefar 28 

 och 30,000 i sekunden, ty endast dessa kan man hora. Gores 

 ej denna inskrankning, skulle man afven nodgas betrakta t. ex. 

 sekundpendelns rorelse som en ton o. s. v. Pa samma satt 

 maste begreppet ljus i objektiv bemarkelse tydligen begransas 

 till de etervibrationer, som tillhora det synliga spektrnra. 

 Mellan varme, ljus och elektricitet i fysikalisk mening ges iuga 

 granser. Objektivt taget finnas mellan de olika adakvata 

 retmedlen endast kvantitativa differenser; kvaliteterna upp- 

 sta i var hjarnbark. 



Sinnenas indelning ar en fysiologisk angelagenhet och 

 man bor darvid vrilja en fysiologisk indelningsgrund, namli- 

 gen funktionen, d. v. s. fornimmelsernas bcskaffenhet. Har- 

 vid maste man emellertid forst erinra sig, att det finnes enkla 

 och sammansatta fornimraelser och att man vid indelningen 

 naturligtvis maste ga ut fran de enkla, de, hvilka ej kunna 

 analyseras i enklare bestandsdelar. Mellan dessa finnes, sasom 

 Helmholtz framhallit, i kvalitativt afseende tva olika grader 

 af skillnad. En farg kan jamforas med en annan farg, men 

 icke med en ton ; fran en farg kan man genora en oafbruten 

 serie af olika farger komma till hvilken annan farg som 

 heist, likasa fran en ton till en annan; men man kan icke 

 pa, detta siitt komma ofver fran en farg till en ton. De for- 

 nimmelser, som salunda likna hvarandra mera, sammanforas 

 af Helmholte till kvalitetskretsar, modaliteter, sinnen (allt 

 olika namn for samma begrepp). Denna Hehiiholtz' princip 

 bor laggas till grund vid sinnenas indelning. 



Helmholtz drog sjalf iuga konsekvenser af denna princip, 

 hvilket forklaras daraf, att han endast sysselsatte sig med 



20 



