namnda afseende foreter nagra olikheter med Skandi- 

 navien, hvarigenom det sluter sig till Ryssland a an- 

 dra sidan, torcle det rattast, hvad faunan betrafl'ar, bora 

 betraktas sasom ett ofver^an^sland mellan Skandina- 

 vien och Norra Ryssland. Da Ryska Lappland, mellan 

 Norrige och Hvita Hafvet, i faunistiskt afseende till 

 det aldra narmaste svnes ofverensstamma med Norrska 

 Finmarken, sardeles den ostra, torde det vara rattast, 

 att lcke inbegnpa detta under Rysslands fauna , ulan 

 under Skandinaviens, savida man hyllar den principen, 

 att ett lands fauna skall hafva nagot egendomligt i sin 

 karakter, eller, rattare sagdt, hafva en karakter, om 

 den skall kunna gora ansprak pa sjelfstandighet , oeh 

 att det icke ar nog, att den ar innesluten af vissa 

 politiska gransor. 



Prof. Blasius har velat forliigga den zoologiska 

 gransen mellan Norra Ryssland och Siberien till floden 

 Dwina; men da landet pa bada sidor af denna flod 

 foreter enahanda utseende, nemligen stora trask och 

 skogar, och jag dessutom icke kunde finna nagon an- 

 nan skilnad mellan faunan oster och vester om floden, 

 an att Tamias striatus endast traflades pa den forra 

 sidan, anser jag mig icke kunna bitrada denna asigt, 

 utan finner det mera naturligt, att vidhalla den gamla, 

 att Lralska bergen bilda denna grans, da det ar be- 

 kant, att bergsryggar i allmanhet bilda natnrliga gran- 

 ser mellan de longitudinella zoologiska regionerna. 



Da bade Skandinavien och Norra Ryssland ligga 

 inom den sa kallade arctiska zonen, ja de nordligaste 

 trakterne af det forra sa val som det sednare t. o. m. 

 tillhora en zon, som Mi d dendorf f kallat Polar-zonen, 

 eller »das Polare Faunengebieh), och erfarenheten visat, 

 att mellan djurarterna inom arktiska zonen pa samma 

 bredd, om an pa vidt skilda trakter, rader stor ofver- 

 ensstammelse, till den grad, att i denna zon ett ej 



