42 



med man tillige har stiftel Museer for nyere ethno- 

 graphiske Gjenstande fra Jordens forskjellige Egne. Et 

 maegtigt Stod til dette Opsving i Ethnograpbiens Stu- 

 dium tor vistnok si»es at vaere udsaaet fra vort skan- 

 dinaviske Norden. Vel har der i Udlandet vaeret flere 

 Laerde, t. e. i Tydskland Blumenbacb, i England Prit- 

 chard, i Amerika Morton o. fl., som have vaerdiget 

 Ethnographien en saerdeles Opmaerksomhed. Men det 

 var dog naermest de nordiske Lande, som det blev 

 forbeholdt at foregaae det ovrige Europa med et Exem- 

 pel ved forst at samle og systematisere de jordfundne 

 Oldsager, tilligemed de i Gravhoiene opdagede Cranier 

 og derved give den aeldre Ethnographie et fast Ud- 

 ean^spunkt. Navnli^ i Sveri2;e have Nilsson o» Retzius 

 indlagt sig store Fortjenester, ligesom i mit Faadreland 

 Thomsen ved ikke alene at skabe Museet for de nor- 

 diske Oldsager i Kjobenham, men ogsaa ved for forste 

 Gang at ordne et ethnographisk Museum. At Norden 

 virkehg har ydet heelt saBregne, vigtige Bidrag til Ar- 

 chaeologiens og Ethnograpbiens Studium, fremgaaer ty- 

 deligst deraf, at selv Udlaendige kalde det nyere, naer- 

 mest paa Gravhoiene, Oldsagerne og Cranierne grun- 

 dede Studium af Ethnographien: »Skandinavisk Ethno- 

 graphie eller Ethnologie.» Det var overhovedet ogsaa 

 ganske naturligt, at den nyere Ethnographie maatte 

 faae sit Hovedsaede i de nordiske Lande. Thi, som 

 bekjendt, borer det skandinaviske Norden til de euro- 

 pseiske Riger, som have den yngste Historie og som 

 folgelig have det storste forhistoriske Tidsrum at faae 

 oplyst. Derhos bar vort Norden ogsaa vseret eet af 

 de forste Steder, hvor Natur- og Oldforskere tidlig 

 enten har vaeret de samme Personer eller hvor de dog 

 have vaeret fordomsfrie nok til at arbeide saiumen. 

 Uden en saadan Samvirken vil nemlig ingensinde noget 

 virkelig Stort og Godt kunne udrettes i Ethnographien. 



