M 



i flere forskjellige Alphabetcr og derhos i et Finger- 

 alphabet, hvorved han bliver island til, at gjengive de 

 nye Sprogtegn, ikke blot i Skrift, men ogsaa ved Fin- 

 gertegn. Han laerer snart at bruge disse Fingertegn 

 med overordentlis; Lethed 0£ Hurtighed, saa at han 

 naesten vilde kunne udtrykke sig i dette Fingersprog 

 med samme Hurtighed, som den, hvormed Talen saed- 

 vanliiiviis fores. Do°; foretrsekke de Dovstumme i de- 

 res gjensidige Meddelelse det dem vanlige Gebaerde- 

 sprog, deels fordi det nu en Gang er deres »Moders- 

 maal», og deels fordi dermed langt lettere end med 

 Fingersproget lader sig f'orenc Blikkets og Minespillets 

 Instinctsprog, hvorved al Tale faaer sit Liv. Kun for 

 ganske enkelte Ord, der kun bestaae af faa Bogstaver, 

 meden deres tilsvarende Tegn i Gebaerdesproget er 

 mere sammensat, forctraskkes Fingersproget. Saaledes 

 i de tidligere Stadier af deres Opdragelse. Men i de 

 senere have de lidt efter lidt laert en Maengde Ord, 

 for hvilke intet Tegn haves i deres Gebaerdesprog, og 

 hvis Anvendelse de dog ikke laengere kunne undgaae. 

 De i Fingersproget givne Ord indflettes derved langt 

 hyppigere mellem Symbolerne, og i denne Henseende 

 gaaer det deres Symbolsprog netop som det gik de 

 gamle Egypters Hieroglypher, blandt hvilke det omsi- 

 der er lykket Champollion og Young at skjelne og tyde 

 de med phonetiske eller Bogstavtegn skrevne Ord, 

 indflettede mellem Ordsvmbolerne. 



Den Dovstumme har altsaa ingen synderlig Van- 

 skelighed ved at laare Betydningen af de Ord, for 

 hvilke han allerede har tilsvarende Tegn i sit Gebaer- 

 desprog; storre er Vanskeligheden naturligviis for at 

 fatte Betydningen af dem, der ikke have noget saadant 

 tilsvarende Tegn, og Antallet deraf er overordentligt 

 stort, da hans Gebaerdesprog er fattigt paa Ord, fattigt 

 paa Begreber; dernaast for at fatte Ordenes grammati- 



