103 



mindre ansett sig hafva haft skiil att helt och ballet 

 forkasta denna metall sasom material for vi»tetalon»er. 

 Han fann nemligen. att en mangd fina smergelkorn 

 plaga, efter den sista afpoleringen, qvarsitta i platinans 

 vta, af hvilka somlisa Iatteli°;en kunde afrifvas vid vi»- 

 tens aftorkning. Ett exempel derpa anfor ban, i sin 

 vackra afhandling »Ueber das Berg-krystalI-kilogramm.» 

 (inford i Abhandlungen der Math. Pbys. Classe der K. 

 Baierischen Akademie der Wissenschaften,» IV Ban- 

 des 1:e Abth. p. 168), i det afl. Conferenz-Radet 

 Schumachers Platina-kilogramm, efter en, genom 

 en Mechanikers oforsigtighet, skedd aftvattning (abwa- 

 schen), befanns hafva forlorat 1,09 milligramm i vigt. 

 Stein heil anfor nu vidare, hvad den fransyska Ur- 

 etalongen, som forvaras i Riks-Archivet i Paris, samt 

 den kopia deraf, som till afkopiering ar upplaten a Ob- 

 servatorium derstades, befrafFar, att dessa vigter af 

 namnde orsak icke fa afputsas, hvaraf ater kommit 

 den olagenheten, att damm sa smaningom samlats a 1 

 Observatorii ej val skyddade kilogramm, hvari han so- 

 ker hufvudorsaken till det obehagliga resultatet af hans, 

 Aragos och Gam beys ar 1 837 verkstallda jemfo- 

 relse mellan denna kopia och Ur-etalongen, att den 

 forra var 4,9 milligrammer tyngre an den sednare, ehuru 

 enlist Proces-verbal den 18 nivose ar XIII, dessa da 

 ej skiljde sig pa 1 milligramm. Om ock medgifves, 

 att man numera torde kunna sa fint polera Platina, att 

 foga eller ingen smergel qvarstadnar i dess yta, och 

 sa val skydda densamma, att foga eller intet damm 

 kan komma dera, sa synes det andock vara betankligt 

 att lata en redan justerad platinavigt komma i bero- 

 ring med vatten. hvarfore den reguliera form, man nu- 

 mera ger at sadane vigter, pa det deras volum ma" 

 kunna medelst matning tillrackligt noggrannt bestam- 

 mas, icke gerna bor lemnas a sido. Da den uoggran- 



