65 



Bilagan F. 



Om IVIeiinesItets Kraft til at modstaae Sygdom 



og Uotl efter visse naturrge Forskjelliglieder 



og almindelige Yderforliold. 



Af A. G. Somme r. 



I det jeg for et hoitdannet Publicum, hvis over- 

 veiende Fleertal ikke kan henregnes til de Fagkyndige, 

 skrider til Behandlingen af det naevnte vEmne, foler 

 jeg saare vel Nodvendigheden af at udtrykke mig med 

 den storstmulige Korthed og Klarhed, for at Foredra- 

 gets Traad med Lethed maa kunne fdlges. Forud maa 

 jeg i Almindelighed bemaerke, at vor Kundskab til de 

 her omhandlede Forhold formedelst Mangel paa til- 

 straekkeligt Forraad af statistiske Data, i flere Hense- 

 ender er yderst mangelfuld. 



Forst betragte vi Alderens Indflydelse. 



Det maa vistnok forekomme Enhver me^et natur- 

 ligt, at Sygeligheden og Dodeligheden ere meget store 

 i Barnealderens forste Afsnit, Pattebarnsalderen , i Be- 

 tragtning af den store Forandrmg, som ved Fodslen 

 foregaaer, idet det hidtil forte Planteliv forvandles til 

 et dyrisk Liv. Virkelig doe ogsaa et stort Antal Born 

 i det forste Aar efter Fodslen; man kan vel, uden at 

 feile meget, anslaae Tallet til 1 af 5 — 6 i de civilise- 

 rede Lande; naegtes skal det imidlertid ikke, at heri 

 paa de forskjelhge Steder viser sig nogen Forskjellig- 

 hed. Hos Pattebarnet viser Naturen altsaa en ringe 

 Modstandskraft mod de syggjorende Potenser og de af 

 dem udviklede Sygdomme. — Nu aftager Dodeligheden 

 efter den tiltagende Alder i en rask Progression, saa 

 at den ved 14 Aarsalderen omtrent naaer sit Mini- 

 mum (efter en enkelt Mands Beregning kun lidt over 

 J Procent), medens dette ingenlunde gjaelder om Syge- 

 ligheden, der, om end ringere imod Barnealderens Slut- 

 ning sammenli^net med dens Begyndelse, dog altid er 



5 



