129 



1. f-arilsjo Bllfirermaliiisg&iigar 



f Wermskogs socken. 



Bland alia cle gangar, som forekomma i Wermels- 

 v och Glafsfjordsdalen, erbjuda Gardsjo silfvermalmsg^n- 

 gar storsta intresset bade at mineralogen ochgeologen; 

 — icke pa nagot stalle i Sverige brytes en sadan silf- 

 vermalm som vid Gardsjon — jag menar aftonitmal- 

 men — och jag skulle tro, att knappt nagonstades i 

 faderneslandet sadane gangforhallanden forete sig som 

 vid Gardsjon. 



Gardsjo gangarne genomsatta i V.N.V. — O.S.O. 

 rik tning trenne laga i N, — S. langstrackta bergshojder, 

 hvilka hgga emellan sjoarne Wermelen och Rommen 

 Hela strackningen efter hvilken man forfoljt dem, upp- 

 gar till 3000 fot. Bergshojderna, som gangarne ge- 

 nomsatta, besta af den for Wermels- och Glafsfjords- 

 dalen allmanna gra och roda gneissen, som i dessa 

 hojder i allmanhet har nara N. — S. strykning, samt 

 fran 30° till 45° fall i vester. Gangarne bilda para- 

 lellgangar i gneissen, tvart genomskarande denna, efter 

 forutnamnde V.N.V. — O.S.O. riktning; och aro de pa" 

 vissa stallen, genom ' sidoutgreningen af flera mindre 

 gangar, forenade med hvarandra till ett natverk af 

 gangar. I de tvenne hojder, som ligga narmast Wer- 

 melen, har man upptackt i hvardera hojden 4 till 5 

 paralellgangar; i den 3:dje hojden, eller den vid Rom- 

 men liggande, har man icke funnit mer an 1 gang, 

 men denna hojd ar sa litet undersokt, att man icke 

 vet huruvida flera gangar der finnas eller ej. Para- 

 lellgangarne ligga, pa ett afstand af fran 2 till \% fot, 

 atskilda fran hvarandra i gneissen; endast ett fall fin- 

 nes der en paralellgang ligger 300 fot skiljd fran den 

 narmast belagna gangen. De bilda natverk i hvarje bergs- 

 hojd (i hogsta delen), genom fran paralellgangarne ut- 



9 



