50 



Levetid, fortjener Navn af et For nufts prog. Dannet af 

 Barnet til (Jets eget Behov, er det endaa kun si m pelt 

 og fattigt paa Ord, men dog fyldestgjorende indenfor 

 dets Tankesphaere. Tegnene, hvoraf hvert isser ud- 

 trykker en Gienstand eller et Begreb, bestaae tildeels 

 i Paapegning af en Gienstand, hvorved da snart menes 

 denne Gienstand selv, snart en Egenskab eller en Hand- 

 ling, der fortrinsviis tilhorer den, men tildeels — navnlis; 

 naar en saaden Gienstand ikke er tilstaede — i en 

 Stilling eller en Bevtegelse af Fingrene, Ha?nderne el- 

 ler andre Dele af Leeemet, hvormed eives et flvetis't 

 Billede af den meente Gjenstand eller Handling. Disse 

 Tegn laere ikke blot Barnets Modcr og Sodskene, men 

 ogsaa dets ovrige Omgangsvenner snart at forstaae, og 

 anvendes igjen af disse til at gjore sig forstaaelig af 

 Barnet. For hvert enkelt dovstumm Barn ville da 

 naturligviis haves noget meer eller mindre Saeregent, 

 dog fatter den ene Dovstumme den andens Tegn saed- 

 vanligviis strax; ved Samlivet temper den Ene sine 

 Tegn efter den Andens, og saaledes opstaaer i hver 

 Dovstummeanstalt li^esom af sis* selv et fcdleds Te»n- 

 sprog: et »Geberdesprog», der i sin fulde Uddannelse 

 tilfredsstiller selv de aeldre Barns Meddelelsestrang, ja 

 vistnok vilde kunne uddannes tilstraekkeligt for at til- 

 fredsstille denne Trang hos Mennesket overhovedet. 

 Tegnene udarte ofte i den Grad, at de fra egentlige 

 Billeder blive til Symboler, bvis Oprindelse ikke let 

 kan eftervises. Adskillige Tegn synes at vaere reent 

 vilkaarlige, og dog fattes selv disse almindeligviis of 

 de Dovstumme med storste Lethed i deres Forbindelse 

 med andre allerede kjendte Tegn. 



Gebaerdesprogets Oprindelse og gradevise Uddan- 

 nelse giver et haandgribeligt Billede af Fornuftsproge- 

 nes i Almindeligbed. Meest ioinefaldende er Li^heden 

 med de symbolske Skriftsprog. Om de chinesiske Skrifl- 



