376 



fortjener saerlig Opmeerksomhed. Man horer saa ofte 

 udtale, og ved forste Oiekast kunde det synes rigtigt, 

 at Bebandlingen af Skoliosis er lettere, Prognosen alt- 

 saa gunstigere, i den yngre, end i det* mere frem- 

 rykkede Barne- eller Ynglingealder. Men detta er 

 ikke rigtigt, og Mangelen paa ret Erkjendelse heraf 

 har skabt mange Kroblinge, odelagt mangt et Helbred. 

 Den Skoliose, der allerede optraeder hos det spasde 

 Barn, eller i de forste Leveaar, har altid en d yb Be- 

 tydning, en dybtliggende Aarsag og en tvivlsom Prog- 

 nose. Barnet har endnu en lang Udviklingstid for 

 sig, og alle Organers lavtstaaende Udviklingstrin 1 den 

 spaede Alder lette og foroge de materielle Indflydelser 

 af Deformiteten paa de forskjellige Systemer under den 

 staerkt fremskridende Vaext. Hertil kommer Vanske- 

 li^heden os; ofte Umulisheden af at kunne anvende 



o Do 



nogen ret hensigtssvarende Behandling i den tidiige 

 Barnealder. I denne Alder horer der ikke meget lang 

 Tid til, at den opkomne Deformitet kan frembringe 

 saadanne Form- og Leieforandringer i Knokler, Brusk 

 og Muskier, at disses fremhdige Ldvikling allerede 

 fra den Tid af kan siges til en vis Grad at vaere 

 eensidi^en lammet. oi< heri li«^er Grunden til de un- 



O O CO 



dertiden uovervindelige Yanskeligheder, vi paa en se- 

 nere Tid kunne mode i Behandlir.gen af den Skoliose, 

 der opstod i den tidiige Alder, hvilket endog gjelder 

 i saadanne Tilfaelde, hvor Patientens forbedrede {Con- 

 stitution og den paa Sygdommen anvendte Omhu har 

 formaat at holde Deformiteten paa en forholdsvis ikke 

 betvdelis; Udviklinsssrad. 



Det vigtigste Sporgsmaal, vi saaledes have at 

 soge besvaret. naar en Skoliosis fremstilles for os, er 

 altsaa dette: »Hvor lasnge har den varet?» Og heraf, 

 saml af ovrige ovenfor nsevnte Forhold kan man da 

 stille en omtrentlig Prognose. Men i dette Sporgs- 



