301 



Standpunkt liar opgjorfc, at Sygdommen er smitsom, og 

 han faaer overlade Resten til den administrative M vn- 

 dighed. Denne Indvending maa dog efler min Opfat- 

 ning af Laagens Pligter blive uholdbar, om han end 

 ikke havde andre Hensyn at veie mod dem, der gjores 

 gjaeldende af Spaerringssystemets Forsvarere, da Laegen 

 ikke bor betragte sin Virksomhed fra et saa indskraen- 

 ket Standpunkt, at han sa3tter en Bedommelse af For- 

 holdene som Statsborger aldeles ud af Betragtning. 

 Vi skulle imidlertid erindre, at der gives andre ifolge 

 Erfaring mere virksomme Midler mod en Sygdom som 

 Cholera, aend Quarantaine og Spaerring, og disse Midler 

 bestaae i en bedre indretlet Hygieine og en tidig Imo- 

 degaaelse af alle forudlobende Tilfaelde, navnlig Diarrhoet, 

 hvilket lader si^ udfore med rnindre Bekostnins end 

 det er muligt, naar Spasrring skal institueres. Ingen 

 ska! heller negte, at den sammenlignende Bedommelse 

 af disse Midlers Vaerd netop er Laegens Sag. Lad Fol- 

 ket forst blive fuldt bekjendt med, at Sygdommen er 

 mindst farlig, naar man er forberedt, og Frygt og 

 Suit og Ureenlighed og forudlobende Tilfselde modar- 

 beides og bekjaampes, — ja mindre farlig i Lasngden 

 end flere af vore gjaengse Sygdomme til Ex. Typhus, 

 — og lod det grundigen vide, at alle disse praedispo- 

 nerende Onder foroges ved Spaarring, saa taenker jeg, 

 at, som nys anfort, Folkets sunde Sands snart vil de- 

 cidere sig til Gunst for en fri Communication, der 

 best sternmer med dets sande Tarv, medens Spaerrin- 

 gen maaskee sternmer bedre med de lykkehgt situerede 

 Classers Smag eller forudfattede Meninger, fordi de 

 ikke lide forholdviis saame^et ved den. Af disse 

 Grunde kan jeg ikke anclet end erklaere mig mod den 

 Plan, den svenske Qaarantaine Commission har troet 

 at burde folge, naar man vil tillade hver enkelt Com- 

 mune at afspaerre sig, — dog paa den Betingelse, at 



