eniten och graniten aro af gr5 farg, b&da medelmattigt 

 grofkorniga , ofvergaende i hvarandra. 



I Wermels- och Glafsfjordsdalens gneissbildning 

 forekomma krmgspridda i alia delar af landet, silfver-, 

 koppar- och jernmalmsgangar. Dessa aro paralellgan- 

 gar sinsemellan och genomskara tvart gneissen, d. a. 

 de lopa i V.— 0., V.S.V.— O.N.O. eller V.N.V.-O.S.O., 

 under det att gneissen stryker i N. — S., N.N.V. — 

 S.S.O. eller O.N.O. — S.S.V. samt faller i vester. Utom 

 denna likhet i strykning och satt att tvart genomskara 

 gneisslagren, forete dessa gangar i mineralogiskt han- 

 seende en bestamd likhet; salunda ar hufvudmatrix 

 eller gangfyllnadsmassan i dem, alltid qvartz och ser- 

 pentin eller qvartz ensamt; alia fora vanligen blyglans, 

 koppar- och svafvelkis, jernglimmer, zinkblende, spa- 

 theissenstein, bergbeck , tungspat o. s. v., under det 

 att i nagra upptrader aflonit, buntkupfererz, blodsten 

 blandad med jernoxid-oxidul, o. s. v. 



Om man jemforer gangarne omkring Wermelen 

 och Glafsfjorden med de i Dahlsland forekommande 

 gangar, sa kan man icke franga att erkanna en viss 

 likhet emellan dessa gangar. Afven de Dahlslandska 

 ligga, om icke alia, atminstone de fiesta i gneiss, kring- 

 spridda har och der, utan att bilda hvad man kallar 

 malmfalt, och de i dem upptriidande mineralier aro i 

 allmanhet desamma, som i gangarne omkring Werme- 

 len och Glafsfjorden (fahlerz i stallet for aftonit, brun- 

 spat i stallet for talkhaltig spatheisenstein, o. s. v. 



Betraktar man Wermland och Dahlsland i ett 

 sammanhang hvad malmernas forekommande betrafFar, 

 sa* finner man att malmerna i vestra Wermland och 

 Dahlsland utgoras af silfver- och kopparmalmer samt 

 af blodstenar, (de sistnamnde stundom blandade med 

 svart malm), under det att de i ostra Wermland eller 

 trakten som ligger oster om Clarelfven utgoras af mag- 



