298 



Men, jag undrar icke ofver, iinnu mind re klan- 

 drar kommunerna, for det de vilja, efter si tt forme- 

 nande, skydda sig — de hafva en opinion, som leder 

 dem och hvarefter de ga, — och vare det afven langt 

 fran mig att pa nagot salt klandra den makt, som vid 

 sina atgoranden roaste kanna en stark trvckning af 

 densamma och som Lillika gerna vill mota folkets onsk- 

 ningar; — men, M. H, det iir just denna opinion, som 

 det tillhor lakarne sasom menskli^hetens ombud att 

 omskapa och bear beta, pa sadant satt, att deras asigt 

 blifver lagd till grund for folkets, och icke tvertom — 

 ty lakarne aro val i denna fraga de egentligaste sak- 

 kunnige. 



Stodjande mig vid de faktiska belysningar ofver 

 detta iimne, hvilka finnas meddelade i rapporterna af 

 »Metropolitan sanitary Commission i London» 1847 och 

 1848, wOfficial Circulare 1849,» »Report on Quaran- 

 tine 1849,)) »Report on the epidemic Cholera in Eng- 

 land 1848—1849,)) alia af The General Board of 

 Health, wKoleran i Newyork och Philadelphia 1849)) 

 samt de siirdeles interessanta och innehallsrika »Act- 

 stycken om koleran i Christiania 18o0», — drager jag 

 for min del icke i betankande att nedla^ea det votum 

 i urnan, att det vore onskligt, att karantaner och sparr- 

 ningar mot kolera matte upphafvas i de Skandinaviska 

 rikena — enar de aro 1) ogenomforbara , och 2) der 

 de hjelpligt handhafvas, langt lfran att gifva skydd, 

 aro skadliga for landets befolkning. — och att de 

 matte ersattas af iindamalsenliga sanitara atgiirder, till 

 forbattrande af den allmanna sundlieten i staderna och 

 mera befolkade platser, och till upphjelpande af de 

 lagre och fattigare klassernas stallning saval i fysiskt 

 som moraliskt hanseende. 



Hr Skoldberg meddelade atskilligt om kolera- 

 epidemien och koleraphobien i Jonkoping, och Hr Mon- 



