31 



staerke Individer ud i Samfundet, at de kunna virke 

 for sig selv og bevare sig for Tilbagefald paa Lastens 

 Bane. Dette Sporgsmaal kan Ugeledes forst en moden 

 Erfaring afgjore for hvert enkelt Lands Vedkomende, 

 da Forholdenes Forskjel herved har sasrdeles meget at 

 betyde. En Fange, der har siddet laengere Tid i et 

 separat Ceilefaengsel og hele Tiden arbeidet flittigt samt 

 gjort ma3rkelige Fremskridt i moralsk Henseende, skul- 

 de man troe vel skikket til igjen at forsoge sig selv- 

 staendigt i Samfundet; men saaledes forholder det sig 

 ikke med en stor Deel af disse Mennesker. Vante 

 som de ere blevne til en eensformig og uselvstsendig 

 Levemaade, idet de forsynes med physiske Fornoden- 

 heder og Arbeide uden at taenke for dem selv, bliver 

 Sindsstemningen hos de Bedre bland t dem paa en vis 

 Maade svag, og de blive let modlose, naar de skulle 

 ud igjen og trodse baade Verdens Fristelser og det 

 mistaenkelige Oie, der altid for en lang Tid vil hvile 

 paa dem; thi ganske ukjendt kan deres Fortid ikke 

 blive for de Personer, hos hvilke de skulle soge Livs- 

 underhold ved Arbeide. De behove i Virkeligheden 

 en dobbelt saa stor moralsk Styrke og Bestandighed 

 som andre, der ikke have Caret vild, og det er saa- 

 ledes en stserk Fordring, man gjor til Faengselssyste- 

 met som Reformationsinstitut. — I England ansees det 

 omtrent for umuligt, at frigivne Fanger kunne skaffe 

 sig Underhold i Landet, da Folkeaanden er saadan,at 

 en Arbeidsherre ikke tager Lovovertraedere isitBrod, 

 naar han kan faae, hvad man kalder skikkelige Folk, 

 hvortil endnu kommer den store Vanskelighed, det vil 

 have at faae disse sidste til at arbeide sammen med 

 dem. Det var ogsaa med fuldt Kjendskab hertil , at 

 Minisleren, Peel, ved Pentonville's Aabning erklaerede 

 for Parliamentet, at Faengselssystemets Hensigt maatte 

 vsere at lasgge Grundvolden til Forbedring hos Fan- 



