410 



Dylika erfarenheler tyckas antyda att den for- 

 klaring man velat gifva ofver den starka diuresen i 

 Diabetes mellitus, som berodde den ensamt pa" urinens 

 sockerhalt, hvilken, likasom sailer verka urindrifvande, 

 skulle verka irriterande pa njurarna och dymedelst 

 valla hypersecretion, icke ar allmangiltig och under 

 alia omstandigheter forklarar forhSllandet; likasom att 

 da en sarskildt complicerande sjuklighet finnes, som 

 primart forhindrar nutritionen, organismens forlust ge- 

 nom sockerafgangen kan vara mera obetydlig men an- 

 dock ytterlig afmagring folja. 



Ett annat fall H:r N. i Lund, hvilken for om- 

 kring 8 §r sedan led af full t utbildade symptomer till 

 Diabetes mellitus men annu lefver och fastan med ett 

 sjukligt utseende bibehaller nagorlunda hull och kraf- 

 ter samt formar skota sina vanliga goromal, visar lika- 

 som det fdrstnamnda fallet att a andra sidan sockrets 

 narvaro i urinen icke ensamt ovillkorli^en medfor af- 

 taring och organismens upplosning, i fall kroppens 6f- 

 riga organer fortfara orubbade i sina functioner, eller 

 atminstone att den olyckliga utgangen kan under sa- 

 dana forhallanden sardeles lange uppskjutas. 



