243 



Bilagan F. 



Om Fangstcii af levende Naiitllei* veil Ilval- 



fangersltibe , 



af Cand. V. Prosch. 



Foredrageren meddeelte, at ban af en Slaegtning, 

 der har gjort flere Sydhavsreiser paa amerikanske 

 Hvalfangerskibe, havde erfaret, at Nautiler ikke sjeident 

 saaes svommende i Havskorpen, og at det, naar Baa- 

 dene tilfaeldigviis vare i Vandet, undertiden iykkedes 

 at fange Dyret. Maaden var gjerne den, sagte at naer- 

 me sig den saa meget, at den kunde naaes med Aaren 

 eller Baadshagen, og naar den da ved Berorelsen truk 

 sine Arme ind, hengik der et Oiebliks Tid , inden den 

 begynte at synke, og dette Oieblik benyttedes til at 

 gribe den med Haenderne. Det indfangede Dyr, om 

 hvis Vaerdi Hvalfangerne ere ganske uvidende, blev 

 da behandlet som storre Conchylier i Almindelighed ; 

 det vil sige, det ophaengtes ved en gjennem dets blode 

 Dele indbragt Fiskerkrog, indtil det losnedes fra Skal- 

 len ; thi kun denne opbevaredes og sattes Priis paa. 

 Paagjasldende meente at have seet tre eller fire fangede 

 paa denne Maade, og det Fangested, ban opgav, var 

 Fiskerstationen imellem Nyseeland og Nyholland. At 

 der ikke fandt nogen Forvexling eller Misforstaaelse 

 Sted, derom havde Foredragaren overbeviist sig, deels 

 ved at forevise Paagjaeldende Skaller af Nautilus, hvilke 

 han strax gjenkjendte, deels ved at erfare, at Skallens 

 Kammerdeling er en Hvalfangerne i Almindelighed vel 

 bekjendt Kjendsgjaerning, saa at Skallen endog ofte 

 oversauges, netop af Hensyn till denne sin Bygning; 

 og endelig fortjener det at tilfoies, at Paagjasldende 

 ikke alene er i Besiddelse af encyclopaedistiske Kund- 

 skaber, men ogsaa af praktisk Iagttagelsesevne og et 



