m 



log han dog, at den tdhorte en Canal, hvorigjennem 

 Vestibularblodaaferne fortes hi Jugularaaren. Del er 



alene hos Mennesket og et Abeembryo, at jeg bar fun- 

 del Aabningen, hvorimod jeg ofte hos aeldre Dyr, bar 

 seet et Intryk i Veshbulum for dens indre Munding, 

 li^esom den tra»tformede Udbu^tnins; af Vestibulums 

 bageste Vaeg udenfor fenestra vestibuli hos Faaret og 

 den sinusagtige Udvidning paa samme Sted hos Phoca, 

 Gervus dama og albifrons, som Hyrtl *) omtaler, uden 

 at indlade sig videre paa deres Beslemmelse, uden 

 Tvivl ere noiiet Tdsvarende. 



Om Aabningens Nytte var jeg laenge i Uvished; 

 thi ved (lere heldige Injeetioner af Labyrinthens Blod- 

 kar og ved noiagtige Undersogelser af Trommehulens 

 Nerveplexus overbevistes jeg om , at den ikke tjente 

 till Gjennemgang for Grene fra disse. Endelig lededes 

 jeg ved dens ubestemte Tdvaerelse og derved at den 

 saa sjaelden viser sig hos Voxne, til at antage den for 

 et tilbageblevet Spor af et af Fosterlivets forsvindemie 

 Organer, hvarom jeg senere kom td fuldkommen Vis- 

 hed, idet Anatomien af Labvrinlhen hos flere Fostere 

 fra 4 til 9 Maanader tilsidst ydede mig de foronskede 

 Resultater. 



Aabnes Yestibulum igjennem sin yderste Vaeg saa 

 at man fra denne Side erholder et fuldkomment Blik 

 paa den indesluttede Alveus, vil man see, at den sid- 

 ste ikke, som antaget, ligger midt i den aflange Re- 

 cessus, paa alle Steder lige langt fjernet fra den om- 

 givende Beenmasse, men at den naermer sig mere Ve- 

 stibulums overste Vaeg og lader imellem sig og den 

 nederste et Rum tilbage, der et storst bagtil, hvor det 



*) Vergleichend analomische Untersuchungen uber das innere 

 Gehororgan des Menschen und der Saugelhiere. Prag 1845, 

 pag. 126. 



