219 



hdjder, som i norr begransa Wolgans flodgebit; men 

 denna kan naturligtvis langtifran vara sa skarp, som 

 den forra. Imellertid synes den dock icke vara utan 

 sitt inflytande, och ar utan tvifvel orsaken dertill, att 

 landet soder om denna grans i faunistiskt hiinseende 

 visar storre olikhet med den motsvarande delen af 

 Skandinavien under samma bredd, an Norra Ryssland, 

 och foreter en mera sydlig fysionomi. Har forekom- 

 ma Cricetus frumentarius, Lepits enropceus, Columba 

 turtur, och i allmanhet enligt Blasius, en fauna, som 

 ofverensstammer med den i mellersta Europa. Af 

 Europeiska Ryssland ar derfore norra delen den, hvars 

 fauna visar mesta ofverensstammelsen med den Skan- 

 dinaviska. Den ofvannamnda rorelsen i faunan fran 

 soder at norr liar saledes, tillfolje af del hinder for 

 densamma, som Oslersjon utgjort, icke kunnat stracka 

 sii> till Skandinavien i samma man. som till Rvssland; 

 och baruti bora vi, utan tvifvel, soka orsaken till skilj- 

 aktigheten mellan bada landernas fauner med afseende 

 pa de sydliga arterna, liksom vi uti denna skiljaktig- 

 het afven finna ett stod for antagandet af den namnda 

 rorelsen. 



Det aterstar nu att redogora for de facta hvarpa 

 denna slutsnts grundar sig, att uppgifva de arter, som, 

 i den handelse de aro gemensamma, i Ryssland hafva 

 en nordligare utbredning an i Skandinavien, eller som, 

 ehuru eiienlli^en lillhorande svdli^are trakter, fore- 

 komma inom Norra Ryssland, utan att inom Skandi- 

 navien nas;onsin med sakerhet hafva blifvit antraflade. 

 Dessa facta ligga till storre delen inom ornithologiens 

 omrade, och om man, oaktadt hvad derom redan blifvit 

 ytlradt, iifven skulle vilja taga det inre landets mala- 

 cologi i ansprak, sa kunna de okas med ett par fran 

 den sednare. Af sadane arter, som for Skandinavien 

 och Ryssland aro gemensamma, forekommer, enligt 



