12 d 



der afsondras. Heist valja larverne s2dana svampar 

 som sitta niira tradens rot, eller pa kullfallna stam- 

 mar, och omgifvas af gras, hvarigenom svampen be- 

 skuggas, ty fuktighet ar ett vilkor for deras trefnad. 

 I svampens massa intranga de aldrig, utan uppehalla 

 sig stadse pa ytan. Mellan de uppstaende kanterne af 

 svampen utspanna larverna en vafnad ofver ytan, i 

 form af ett soltalt, sa att ett mellanrum uppsta. Detta 

 synes ske for att hindra svampvattnets bortflytande 

 och till skydd mot parasit- och rof-insekters angrepp. 

 Larverna, som vistas derunder, krypa aldrig pa sjelfva 

 svampytan, der de alltfor langsamt skulle fortkomma, 

 utan belaesa den forst i alia riktnincar med ^lansande 

 band eller skenor, hvarigenom vagar bildas, pa hvilka 

 de sedan med hastighet fardas. Vid dessa vaganlagg- 

 ningar utgjuter larven ur munnen en droppe af ett 

 segt amne, upplyfter derefter framdelen och utdrager 

 droppen till ett band eller skena, hvilken han genom 

 hufvudets framstrackning och nedbojning till svamp- 

 ytan vidfaster och hvarpa han sedan fortgar for att 

 vidare pa samma satt fullfolja vagbyggnaden. Vid for- 

 puppningen bildar larven en hylsa af dylika band och 

 terser denna i ena andan med ett lock, som fastes 

 med fina tradar. Haruti utvecklas insekten, afven till 

 vingarne, uppstoter locket med den hvalfda mellan- 

 kroppen och utflyger fullstandig. Men annu en an- 

 nan egenskap, bland Europeiska insekter forut endast 

 anmarkt hos Lysmaskarne, tillhor detta lilla djur un- 

 der dess larv- och sardeles under dess pupp-tillstand. 

 Det sprider nemligen ett fosforartadt sken, som, da 

 flera puppor har alltid sitta tillsamman, temmeligen tyd- 

 ligt upplyser narmast angransande foremal. Skenet 

 kommer fr§n hela djuret, tillstrommar an den ena an 

 den andra andan, och lyser genom hylsan, liksom ett 

 ljus genom en pappers-lykta. 



