158 



ninger, hvilke ingenlunde ere saa ubetydelige, som det 

 maatte svnes for den dermed Uindviede. 



At Gletscherne under deres Fremadskriden kunne 

 frembringe Striber, som de omhandlede, ligesaaveel 

 som Furer, er ifolge Agassiz uimodsigeligt; at flydende 

 lis (glaces flottantes) kan frembringe lignende Virk- 

 ninger paa Kysterne, er rimeligt, og at ogsaa Sef- 

 strom's Theorie har mer end Rimelighed for sig, 

 vil, — haaber jeg — ei kunne naegtes. 



Endelig staaer kun tilbage min Theorie med Hen- 

 syn paa Havets Indflydelse ved Stribernes og Furer- 

 nes Dannelse; thi med Hensyn paa Jettegrydernes Dan- 

 nelse er der vel neppe mere end een Mening. 



Vi ville imidlertid forst tage i Betragtning, hvor- 

 ledes Ha vet, isaerdeleshed i oprort Tilstand, virker mod 

 Kysten. Man vil nemlig altid finde, at den saakaldte 

 Dragsue (Dragsjo, Donning, Undergang), lober ret mod 

 Kysten, selv om Yinden staaer ret ud fra Land, og 

 med Vinden ret paa Landet fra Soen af, har den, na- 

 turhgviis isser under Storm, en saa overordentlig Kraft, 

 at den med betydlig Magt fremruller store Stene, ei 

 at tale om Sand och Gruus, og som Ex. vil jeg an- 

 lore en Tirade af Professor Keilhau i »Nyt Magaz. 

 for. Naturvidenskaberne» saa lydende: »Ved Brandvig 

 paa Tusteren, hvor stormende Veir holdt os fast et 

 Par Dage, vare vi Vidne til, hvorledes Bolgene kunne 

 bearbeide Strandklipperne med storre og mindre Blok- 

 ke, som de formaae at saette i Bevaegelse; flere Furer 

 lob paa Overfladen af det faste, temmelig flade, svagt 

 skraanende Gneissfjeld til Sobredden; i Furerne laae 

 en Msengde Rullestene, og disse bleve nu, hver Gang 

 Soen styrtede ind, skudte op i Renderne, og derpaa 

 igjen skyllede tilbage med det tilbagestrommende Vand». 



Dette er Noget, som ogsaa jeg med Flere have 

 iagttaget ved vore Kyster, og Ingen vil vel nsegte, at 



