250 



For adskillige Fuglearter synes Ostersoens sydlige Bred- 

 der uoverskridelige, f. Ex. Oedicnemus crepitans, Syl- 

 via turdoides o. s. v., medens de do^ vn»le i Meek- 

 lcnbur»; men saa er da oa;saa Forholdet omvendt, i det 

 manee hoinordiske Vandfude os ikke faa Landfu^le, 

 endog paa deres Vandringer og Streiftog, sjeldent eller 

 aldrig overskride Ostersoens sydlige Graendse. 



Det er bekjendt, at Landfuglene hoist ugjerne 

 indlade sig paa at flyve over store Havstraekninger, 

 men at de hellere gjore endog betydelige Omveie, eller 

 dog indrette deres Reise saaledes, at den om muligt 

 gaaer over Oer, paa hvilke de kunne udhvile og for- 

 friske sig. Paa en ormthologisk Udflugt i Foraaret 

 1850 besogte jcg i sidste Halvdeel af Mai Lceso i 

 Kattegattet, hvor jeg var saa heldig at iagltage Traek- 

 ket af de* fra Syden, langs den Jydske Halvo nordligt- 

 vandrendc Sylvier, Fluesnappere og andre Insektaedere, 

 hvilke det raae Veirligt, der herskede fra 19— 23:de 

 Mai, rimeligviis havde opholdt fra at komme videre: 

 Sylvia curruca, cinerea, phoenicurus, sibilatrix og hor- 

 lensis; Muscicapa grisola & atricapilla o. s. v. bevae- 

 gede sig her i tusindviis, ivrigt beskjaeftigede med at 

 soge deres tarvehge Fode i de faa Insekter, Solstraa- 

 lerne af os. til lokkede from paa Jorddi^ernes Svdside, 

 eller som endnu fandtes i enkelte Pilerakler. Deres 

 hele Ldseende og alle deres Bevaegelser robede kun 

 alt for tydeligt at de baade lede Suit og Kielde. i\Ien 

 da den 23:de Mai en skjon varm Dag pludseligt frem- 

 brod, var deres naturlige Livhghed og Munterhed og- 

 saa vendt tilbage: de herlige, klangfulde Toner lode 

 som Lovsana; o» Reisesi^nal til! ia;e : snart forsvandt 

 det talrige Tog mod Ost over Kattegattet til Sverrigs 

 Kyster; tildeels vel, for langs med disse at vandre til 

 det sydlige Norge, forovrigt for at mdtage deres Yng- 

 lepladser i selvc Sverrig. Naar vi, ved Forskmnger 



