273 



stallt nagon vetenskaplig grund. En sadan tror jag 

 dock vara anledning formoda. 



Vi kanna af Aristotelis skrifter, att man redan pa 

 hans tid hade vissa insigter i embryologien. Han visste 

 att hjertat pa tredje dagen syntes i det rufvade agget, 

 afvensom i sma fortidiet afoan^na foster, och han 

 ansag ryggraden sasom de ofriga benens ursprung. 

 Palfijn yttrar harom: »Ar i s to teles, och mest alia 

 forntidens larde , har sagt ryggraden vara fundament et 

 och ursprunget for alia benen samt den del af skelet- 

 tet som forst bildas. Derfore hafva de liknat den vid 

 holen af ett shepp, sasom den del af byggnaden, hvil- 

 ken fdregar alia de ofriga och mot hoilken alia de 

 ofriga stodja sig.y> 



Hvad var naturligare an att en sadan upptackt 

 blef begagnad sasom gruud till flerfaldiga spekulativa 

 utlaggningar, och afven till den anforda forklaringen ofver 

 kroppens ateruppstandelse; vi kanna alia hum fornti- 

 dens larda i allmanhet inrymde ett vidt fait at speku- 

 lationen och mystiken. Nar saken fran de egentliga 

 philosopherna ofvergick till de skriftlarda, sa fick den 

 en an friare utveckling, sa att den afven antog form 

 af underverk. Salunda anfor Bauhinus huruledes, 

 nur kejsar Adrian us fragade Rabbinen Josua, hvaraf 

 Gud skapade menniskan i en kommande verld, denne 

 svarade »af benet Lus, som sitter i ryggradeny>. Da 

 Adrian us vidare fragade honom hvaraf han visste 

 detta och huru han kunde bevisa det, sa sages Josua 

 i alias asyn hafva lagt detta ben i vatten, men det 

 blef deraf icke mjukt; han kastade det derfore i elden 

 men det blef ej forbrannt; han lade det under en 

 qvarnsten, men det blef ej sonderkrossadt; det lades 

 derefter pa ett stad och slogs med hammare, hvar- 

 vid stadet blef skadadt utan att benet gick sonder. 



18 



