425 



liga foredrag af sa mycket varde. Vi Svenskar aro 

 forsigtige, att icke saga radda att lata ordet fa fart. 

 Ar det arf fran Asarne, som behol'de vara betanksam- 

 me och mystiske, for att spela Halfgudar. Atminstone 

 behofva vi lifvas af vara spraksammare vanner pa an- 

 dra sidan Sundet. Med vara Norske Broder skola vi 

 i detta, som allt annat adelt underhalla taflan. 



Dessa Motens om ej storsta dock menskligaste 

 viirde, ar det vanskapsband, som knytes mellan idkare 

 af samma eller liknande yrken. Vetenskaperna aro 

 sjelfva kosiDopoliter och deras soner vanner jorden om. 

 Narmare ar dock ioreningen af stamforvandters. Det 

 ar samma frandskap, som i naturen binder det likar- 

 tade. Frojdom oss af den enighet, som efter arhun- 

 draden af fejder och lorvillelser , slutit samman Skan- 

 dinaverne. Vi kanna i denna stund med stolthet att 

 vi aro frander, och den elektriska gnistan far ilande 

 genom hela Brodrakedjan. 



Nu, mottagen var varma tacksamhet for det kara 

 besoket. Varen lyckonskade till Edra framgena veten- 

 skapliga idrotters och till Eder lefnads hugnader. Bi- 

 behallen i Ert minne Edra Svenska vanner; och va- 

 ren valkomne till dem ater, da" nagra solhvarf gjort 

 sitt kretslopp och uppdagat nya sanningar. Farval till 

 aterseendet!" 



Efter slutad middag begaf sig Sallskapet pa af- 

 tonen pa angbat till Upsala, dit det var inbjudet, sa" 

 val af (jniversitets-styrelsen, som af Kongl. Vetenskaps- 

 Societeten. 



Vid ankomsten till Upsala mottes Sallskapet af 

 en stor del af akademistaten och stadens invanare 

 samt student-corpsen. For hvarje ledamot var logis 

 beredt i enskildta hus, och vardarne mottogo de re- 

 sande pS stranden. Foljande morgonen kl. 8 holls ett 

 allmiint mote i det Gustavianska auditoriet, hvarvid 



