32 



och LSkare, — at det hallna M6"tets fonctionarer, o. a, 

 v., dels framkallades af 6gonblickets ingifyelser atser- 

 skilda foremal f6r Foreningens sympathier, vexlades ock 

 iraellan stadens invanare och gaster flerfaldiga omse- 

 sidiga bevis af tillfredstallelse och erkansamhet. — For 

 tankescitten a de forras sida kan icke battre redogoras 

 an genom det sjalfulla tal, hvarmed hogtidens Ordf6- 

 rande *) beledsagade den vetenshapliga Foreningens 

 sidl, samt den Latinsha afskedssdng , som en annan 

 af vardarne **) for samma tillfalle forfaltat, och med 

 hvilkas inforande det ma vara tillatet att at dessa min- 

 nes-anteckningar lana nagon glans. 



Talet (f6r sa vidt rainnet efterat kunnat det a- 

 tergifva) lydde sa: 



''Det gifves ett Land, frejdadt i Sangen och Haf- 

 'Wen, hvilket, fran de fagra Oarne nied sina lummiga 

 "bokar upp till Nordcns yttersla udde, hyser Naturens 

 under eller skonhcter. An bara slatterna den gyllene 

 skorden, an kantas strancleina af djupa vikar, der haf- 

 vet logger sig till ro , an resa sig skyhoga fjall, 5n 

 "fordjupar sig dalen till fruktbarhet. Och jern bor i 

 "bergen, och kraft i Folkens inre. Dessa Folk bekan- 

 "na samma Gudalara, ostord af sekters kif. De tala 

 "ett tungomal, starkare eller mildare bojningar af Nor- 

 "auan. De alska pa en gang friheten och ordningen. 

 "Begifhe pa forskningen, forsakrar dem det lugna allva- 

 "ret fran hanforelse af dagens kastvindar. Om Veten- 



•Hi 



*) Biskopen, numera ErkeBiskoyen D:r AF WixgArd. 

 ♦») Lektorn Mag. J. G. Ek. 



