130 



Samma roVetae i jordytan, som fSrmaYkes hafva 

 egt rum under alia fSreglende verldsperioder, existe- 

 rar utan tvifvel 5nnu, och Prof. Nilsson ansag s\g 

 hafva anledniiig anlaga, att, under det den norra delen 

 af Skandinaviska halfon smaningoni hojer slg, den syd- 

 ligaste cir iubegi ipen j en smaningoni skeende sAnk- 

 ning. De fenomener, som foranledt H:r Nilsson att 

 anlaga denna asigt, anfordes varai 



1. Submarine torfmossar utanf<5r hafskusten, md* 

 Ian Trelleborg och Skan5r, inneslutande r5lter och an- 

 dra delar af sottvattens-vaxter samt Lymnaeer, Palu- 

 diner och Cyclader m. m., (saledes bildade i sott vat- 

 ten och ofvan hafsytan,) och hvilkas fasta botten be- 

 funnits pa ett djup af 10 — 12 fot under nuvarande hafs- 

 yta, till hvilket ingen paliggande tyngd af sandb&ddar 

 syntes hafva kuunat nedtrycka d?n, 



2. Stengaior i jorden naia vid ocli till ocli med 

 under hafvets niveau i s5dra Skanes gamla kuststa*der. 



Med dessa fenomener syntes fiSljande sla i narma- 

 ste sammanhang: minskadt afstand mellan hafsstranden 

 och Stafsten nedanfor Trelkborg, under de 90 -ar, som 

 forflutit sedan Lhfnes Skanska resa; tydlig minskning 

 af distansen mellan hafsstranden vid Barseback ocli 

 Skansarne derstades, sedan dessa i 17:de arhundradet 

 anlades; minskning af holmar utan for kusten derige- 

 nom att de arligen 6fverspolas af hafsvaltnet. 



