61 



I de fire Maaneder naermest om Vintersolhverv er saale- 

 des Barometrets Synken 11— III, og Stigen IV— III om Natten 

 macrkelig storre end Oscillationerne IV— I og II— I omDagen; 

 nacrmere henimod Jevndognene bliver den natlige Oscillation 

 mindre, indtil den aldeles forsvinder i de tre Maaneder nser- 

 mest om Sommersolhverv. Den storste Oscillation i Christia- 

 nia synes at vaere henved 0'"5 eller 1,13 Millimeter. Endelig 

 synes ved Vintersolhvervet Aften- Maximum II at vaere storre, 

 end Morgen-Maximum IV, henimod Jevndognene derimod det 

 omvendte at findeSted; ligeledes synes ved Vintersolhverv det 

 natlige Minimum III at ligge lavere, end Minimum I om Efter- 

 middagen, ncermere ved Jevndognene derimod hoiere. 



Aarsagen til denne daglige regelmaessige Oscillation, hvis 

 Storrelse og ovrige Beskaflenheder oiensynlig modificeres af 

 Aarstiderne, maa nodvendig soges i Atmosphaerens formedelst 

 Jordens daglige Omdreining successiv partielle Opvarmning og 

 Afkoling og dens Elasticitets deraf folgende Af- og Tiltagelse 

 i forskjellige Regioner. Taenker man sig en ret Linie fra So- 

 lens til Jordens Middelpunkt, og om denne forskjellige cylin- 

 driske Overflader, hvis Axer falde sammen med denne rette 

 Linie, saa vil en af disse berore Jordens Overflade og begraendse 

 den af Solen beskinnede Halvkugle. Man kunde kalde den 

 Cirkel, i hvilken den berorer Jordens Overflade, Lysgrcendsen. 

 Disse forskjellige Cylinderflader ville dele Atmomosphaeren i 

 forskjellige concentriske Binge, der have saadan Beliggenhed, 

 at Solstraalerne i hver Ring danne samme Vinkel med Jordens 

 Overflade, og altsaa i hver Ring virke med samme Styrke. 

 Da nu denne Vinkel er ret i Lysgraendsens Pol, og forsvinder 

 i Lysgracndsen selv , saa folger, at Opvarmningen er sta?rkest 

 i Lysgr»ndsens Pol og forsvindende i Lysgra?ndsen. Fore- 

 stiller man sig nu, at Jorden ikke dreiede sig, og at Solstraa- 

 lerne pludselig begyndte at beskinne den, saa vil Temperatu- 

 ren, og fulgelig Luftens Elasticitct tillage i den af Solen be- 



