99 



stamme var Talen allerede ovenfor. Hvalernes Legeme inde- 

 holder altsaa i Forhold til de Dele, der skulle ernaeres, en 

 overordentlig stor Maengde Blod. Ved Drabct af et saadant 

 Dyr bekraeftes denne Regel paa det Bcstemteste. Naar en Hval 

 faeldes, kan Havet farves rodt i en stor Straekning; ved Grinde- 

 fangsten i Faeroernes Bugter er det naesten rodt som Blodet selv. 



Af stor lnteresse for Physiologien vilde det vaere at 

 faae denne Blodmaengde noiagtigen bestemt. En hoist sind- 

 rig Maade at gjore denne Beregning, er angivet af Pro- 

 fessor Valentin i Bern. Den bestaaer i, paa et levende Dyr 

 forst at veie en vis Maengde af dots Blod, derpaa at indsproite 

 en vis Maengde Vand i dets Blodkar og, efter at dette kan 

 antages fordeelt paa hele Blodmassen, da atter at veie en lig- 

 nende Blodmaengde. Man erfarer da, hvor staerk Fortyndelse 

 det givne Qvantum Vand har frembragt paa hele Blodmassen, 

 og deraf kan selve Blodmassen mathematisk udregnes. Da 

 jeg i Sommeren 1839 havde et levende Marsviin hjemme hos 

 mig, som Hr. Bonde, Laege i Frederikssund, havde besorget 

 mig tilsendt, provede jeg at anvende denne Methode; men 

 Dyret dode under Vandets Indsproilning. Maaskee til en Anden 

 heri vacre heldigere, og Videnskaben vilde vaere ham saerdeles 

 Tak skyldig. 



Det vilde fore mig for vidt, om jeg atter vilde gaae til 

 selve Aarsagerne for den storre Blodrighed, om jeg her navn- 

 ligen vilde noiere beskrive Hvalernes Graadighed og sta^rke 

 Fordoielseskraft; det er en Selvfolge, at den staerke Bloddan- 

 nelse kraever et rigeligt Nccringsstof. Derimod maa jeg alter 

 i denne Anledning gaae tilbage til Betragtningen af Hvalernes 

 Aandedraet. 



Dot er vist nok, at Aandedraettet har en Va^eritlig Ind- 



flydelse paa Udviklingen af den (hiiskc Varm^; men hvilken 



lndflydelse det liar derpaa, har vieret mc^cnSlrid mulerkastet. 



Paa den ene Side laerer den sammenlignende Anatomic, at jo 



7* 



