174 



at anfdre, at de nod vend igviis for storstedelen maae folge Oiets 

 Bevaegelser, men at der paa den anden Side ogsaa gives en- 

 kelte Individer med dette Onde, der have iagttaget en som 

 det synes selvstaendig Bevsegelse hos Figurerne. Dernsest soger 

 han mathematisk at bevise, at Synet af saadanne i Oieeeblets 

 Huulhed indsluttede Dyr er muligt. Angaaende det naermere 

 herom maa jeg henvise til sehe Vserket. Den Indvending, 

 at Figurerne ikke kunne vaere frembragte af Dyr, da ellers 

 Oiet altid maatte see dem under samme Form, besvarer han 

 kun dermed, at her neppe kan vsere Tale om nogcn distinct 

 Seen, men rettere om en blot Iagttagelse af Gjenstande, der 

 kun fremstille sig for Sandsen under visse Betingelser, hvorfor 

 ogsaa Perceptionen af deres Figur vanskelig vil give det sande 

 og rigtige. 



Dr. Gescheidt-'^ i Dresden, der forresten indrommer Skarp- 

 sindigheden af denne Mening og Beviisforelse, fremssetter endnu 

 folgende Puncter, der, foruden de af Nordmann angivne, men 

 ikke tilstraekkelig gjendrevne Indvendinger, fortjene en noiere 

 Provelse, forinden man med nogen Ret kan betragte Entozoer 

 i Oiet som Aarsag til Myodesopsie: 



„At de hidtil observerede Entozoer ere for store til at 

 kunne foraarsage de under denne Affection forekomrnende 

 Figurer." 



,,At de Fleste see dem snart fjernere, snart nsermere." 



,,At Tilstanden almindelig er overgaaende og ikke sjelden 

 kan vilkaarlig fremkaldes." 



„At der gaae pathologiske Forandringer i Forveien, som 

 mere eller mindre forstyrre Synet." 



„At Ormene, naar de ere fremkomne, selv foraarsage saa- 

 danne organiske Forstyrrelser, som i hoi Grad hindre, eller 

 ganske ophaeve Synet." 



Die Entozoen des Auges i Amnions Zcitsrhrift % Rand. ]8'*3. 



