237 



sene i Berorelse, da maae Udtrykkene de lige og de ulige Tal 

 ombyttes. 



Da disse Feil hidtil ikke have vseret kjendte, har man i 

 Optiken sogt at lcmpe [agttagelser og Beregninger over Farve- 

 ringcne efter de Antagelser, at Newtons Glas vare i Berorelse, 

 de reflecterede Kinge begynde med Morke og de gjennem- 

 gaaende Farver ere complementaire til de tilbagekastede, og 

 saaledes faaet Resultater, der ere tildeels det Modsatte af 

 Virkeligheden , om der end efter Youngs La?re tabes J Lys- 

 bolge. Man har ikke beta?nkt, at en sort Forening af Farver 

 ikke kan bestaae med Interferentslaeren. 



Ved folgende Construction kunne vi derfor faae en rigti- 

 gere Forestilling om Sammensaetningen af Farvebilledet i Dag- 

 lyset. 1 en Cirkel, hvis 2 paa hinanden lodrette Diametre vi 

 kalde ac og 6d, taenke vi os de prismatiske Farver bevaege 

 sig i Retningen abed med en Hastighed, der er proportional 

 med Bolgebredden. I a har Farven Maximum i c Minimum af 

 Lys. Det glandsfuldeste hvide, ved Farveglassene dannede til- 

 bagekastede Lys haves, naar Glassenes Afstand er J Bolgebredde 

 af den mest lysende Farve i det prismatiske Billede, da de 

 ovrige Farver i dette Fald ogsaa ere nscrved Maximum. Bevai- 

 ges nu de prismatiske Farver i den vedtagne Uetning, saa 

 udbrede de sig paa Cirkelen i Forhold til Bolgningsliastigheden, 

 altsaa gaaer Billedets violette Ende foran, og hver Farvestraa- 

 les Intensitet er mindre jo laingerc den cr fra Punktet a og 

 jo mere Farven er udbrcdt paa Cirkelen. AfFarvernes Resul- 

 tant til ethvert Oicblik dannes alle Farveordener. Kfter den 

 8<lc cller 0«lc Orden ere ingen Farv cringe synlige; tlii da bar 

 det prismatiske Farvebillede udbrcdt sig Here Gauge omkring 

 Cirkelen, og alle Farver ere samlcde paa ethvert Punkt og 

 give en svag livid Lysblanding. 



Ilvergang den mest lyseode prismatiske Farve er i Mini- 

 mum, eoder en Farvcordcn med en red Gra'iulse. og tla saiiune 



