385 



Recept til hver Bagatel, ban behover fra Apotheket. Laegen 

 vil oftest finde sin lnteresse \ed at skrive den og Apothekeren 

 vil vist Intet have imod, at Reccpternes Antal foroges. 



Naar Regjeringen blot erkjender den rigtige Ssetning, at 

 Apotheket er et til det olTentlige Bedste bestaaende Institut, 

 hvis Vedligeholdelse derfor, ligesaavel som enhver anden Stats- 

 indretning, bor falde det Oflentlige til Byrde, ville, efter min 

 Formening, alle Vanskeligheder og Misligheder halves (jsaer 

 naar Apotheker-Privilegierne bleve reent personellc) naar Staten 

 giver Apolhekerne en vis aarlig Lon og den Syge kun betaler 

 den reelle Vaerd af de forbrugte Medikamenter. VoreSOdanske 

 Apotheker kunde dertil efter Omfanget af deres Forretnioger 

 inddeles i 8 Klasser med en aarlig Lonning (hvoraf alle Ud- 

 givter skulde afholdes) fra 1000 Rbd. til 5000 Rbd. og hertil 

 vilde medgaae 180000 Rbd., som fordeelte paa 1250000 Indi- 

 vider eller 250000 Familier vilde fordre en Udgivt af omtrent 

 70 Skill, aarligen af hver Familie, for livilken Proemie den 

 \ilde vsere sikkret imod betydelige Udgivter til Medicin for 

 dens Syge. Det lader sig ei betvivle, at et saadant fra Regje- 

 ringen gjort Forslag vilde mode villig Optagelse, isaer naar dot 

 overlodes til hver Familiefader selv at bestemme hvor stor en 

 aarlig Andeel ban fremtidigen skulde tage i de ottentlige Medi- 

 kament-Udgifter. 



^ 



