399 



begraendses, og dot, denne liar sondret saaledes, at al Sammen- 

 haeng ophorer, igjen forenes. Synkritiken danner Modsaetningen 

 til Diagnostiken eller bed re Diakritiken. 



(Analog hermed er Botanikernes Fremgangsmaade med 

 det deskriptive diagnostiske System, f. Ex. Linne's og de Sene- 

 res naturlige System efter indre Slaegtskaber. Dog finder her 

 den mserkvaerdige Forskjel Sted, at i Botaniken ogsaa de saa- 

 kaldte konstige Systemer havde en mere inderlig naturlig 

 Grund, f.Ex. Linne's og Gartners Sexual- og Karpeal- System. 

 Hiint gaaer ud fra Planteorganismens hoieste Evolution, dette 

 fra sammes hoieste Involution , begge altsaa fra dens Hoved- 

 karakteer. Det Samme vilde vanskeligen kunnelade sig opvise i 

 Nosologernes Diagnostik). 



Synkritiken skal altsaa betegne INosologiens naturlige Sy- 

 stem, Diagnostikens Reconstruction og dens Modsaetning. 



II. 



Forst og fremmest maatte Principet opstilles, hvorefter de 

 enkelte Sygdomsbilleder skulle sarnies i naturma>ssige Bundter. 



Den furste Fordring hos Principet er den, at det er et in- 

 derligt og altsaa et nodvcndiyt. Pathologien maa selv give det; 

 i den maa det vscre indeholdt. Udelukkede blive altsaa alio 

 and re Midler og Veie, hvad entcn de hentes fra Philosophien 

 eller fra merliggende Videnskaber, Physik, Chemie, eller 

 endog ere blot tilfacldige, (.Ex. efter anatomiske S\ sterner, eller 

 efter forudsatte Yitalitu-ts> ttringer. 



(Dcr paafolge nu en Kritik af de hidtil existerende noso- 

 logiske Systemer fra Limic, Sauvages indtil De Hossis). 



Denne nye Doctrin er kuldt Synkritik, fordi den skal 

 lire, bvorledes de. concrete Sygdomstilfa'lde kun ere forskjellige 

 Yttringer af en fables abstract Sygdumsidee, Og at disse Yttrings- 

 forskjelligheder heroe paa Ssregeohederne i deft Substrat, hvori 

 Sygdoinsidcen hvergang aabenbarer sig, ved selve Sygdomspro- 



