76 



kan den la?ngc kjendle Historic oin Ligula og Hothryo- 

 cephalus solixhis tjene som de meest oplysende Exem- 

 pler. Disse Bamdelorme findes i vis.se Fiskes (Karper, 

 — Hundesteile,) Underliv, men Jiave da aldrig uddan- 

 nede Forplanfelsesredskaber eller JEg. Naar derimod 

 de Fisk, hvori de leve, singes af Vandfugle, saa ikke 

 alene Irives Ormene i disse Fugles Tar me, men faae 

 endog her foist deres Foiplautelsesi edskaber fuldt ud- 

 dannede og modne ^Eg i samme Ovei maal som disse 

 Orme i Almindelighed. Man synes hex af at blive be- 

 retliget til deune Slutning, at disse Orme ikke alene 

 kunne trives i forskjellige Dyrearters Indvolde (imod 

 den sscdvanligeu opstilJede Regel), men nodvendigviis 

 maae van d re fra et Dyrs Indvolde lil et audels, for at 

 gjennemgaae deres normale Livspei ioder. Om fleie 

 Orme (Strongylus) veed man, at de i den yngre Al- 

 der leve i Blodet, senere i Tarmkanalen af samme 

 Dyr. Den almindeligen kjendte Er faring, at Fiskene 

 paa visse Tider af Aaret have Orme i Kjodet , tytler 

 «ta?rkt paa liguende Vandringer af ludvoldsorme. 



Dog ere disse Erfaringcr kim Vink , der maae op- 

 rountre til mermere Undersogelser. At uvemede, ufor- 

 udseelige Kjendsgjerninger ville findes ved at folge disse 

 Spor, kan neppe betvivles. Hvor stygge Indvoldsor- 

 mene forekomme os i deres Former og i deres Leve- 

 maade, turde dog en n6iere Kundskab til de Hjelpe- 

 midler , Naturen gav dem for at vedligeholde deves 

 Afkom, frembyde nok saa megen Interesse, som Stu- 

 diet af Insecternes hele Huusboldning. Til Opnaael- 

 sen af denne Kundskab er det i alt Fald tjenligst at 

 fotkaste hele Laeren om en Seivdanuelse. Ved Vu- 



