117 



Bil. Lit. K. (Se pag. 20.) ■ 



Etatsraad Oersted lioldt et Forcdrag over den gjen- 

 sidige Nytte de Skandinaviske Tungemaals viden- 

 shdbelige Kunstsprog hunne have af hverandre. 



Han gjorde opmaerksoin paa, at man allerede 

 lesnge havde indseet, at det ofte kan vaere passende 

 at optage Svenske Ord i det Danske Sprog, og at han 

 selv havde benyttet denne Frihed. Han troede ikke 

 at der gaves nogen Tvivl om, at det Svenske kunde 

 hoste lige Nytte af det Danske. I det videnskabelige 

 Kunstsprog, som endnu i vor Tid har beholdt saa man- 

 ge Spor af Latinen, syntes denne gjensidige Hjelp ham 

 isaar onskelig; thi han kunde ikke vaere enig med 

 dem, som anslaa den Bequemmelighed, at have nogle 

 Kunstudtryk faelles med Fremmede, til en hoiere Vaer- 

 di end den Umiddelbarhed, hvormed Tanke og Ord 

 folge hiuanden, naar man oser Ordene af Modersmaa- 

 lets egne Kilder. Han for sin deel satte hoi Priis paa 

 den Tankesammenhaeng, denne hemmelige PhilosopJiie, 

 som Sproget indeholder, og som bidrager saa meget lil 

 at gjore den vel udtiykte Sandhed folkelig. Man ser 

 tit Exempler herpaa i det daglige Liv, hvor Brugen 

 af fremmede Ord, som hvermand forer i Munden, og 

 som maaskee vanskeligt ville lade sig fortramge , giver 

 Anledning til saa mangen Misforstaaelse eller Forvex- 

 ling. Saaledes gaaer det blandt andet med Ordene 

 Barometer og Thermometer , endskjondt de betegne 

 Ting, hvormed Oiesynet gj5r os bekjendt. Hvor let 

 vilde man ikke have undgaaet disse Forvh ringer, naar 

 man havde brugt Ordene Lufttryhmaaler og J^arme* 

 maalerl — Han fremsatte derefter som Exempler 

 nogle Ord , som ban deels havde forefundel i det Dan- 



