165 



ga bakre blckenvaggen och tvingas fram 5fver inel- 

 langarden in i blygden, utan att hrostet maste, jamte 

 hufvudet, nedlranga 5nda till boitnen af bSckenetj 

 hvilket vore, for brist pa utrymme, all deles omojligt. 



F6r ofrigtanmarkte Talaren, alt backenet bestSm- 

 de fSrhallandet af barnhufvudets genomgang icke blott 

 pa ett passift sa"tt, genom sin form, utan cifven i na- 

 gon man pa ett alctift, genora 1 ore] serna afsina musk- 

 ier. Hufvudets vridning i baVkenringen underst5ddes 

 neml. af rnus cuius pyrif or mis pa ena sidan, ocb ob- 

 turator internus pa den andra. Och till utgangen ge- 

 nom blygden medverkade mellangardens muskier och 

 levatores ani. Dessutom underlctttades hufvudets fort- 

 skridande genom det vacklande, hvari det forsattes 

 genom samtliga b&ckenmusklernas samfalta rdVelser. 



Slutligen hoppades Talaren nu bafva icke allenast 

 visat ofverensstSmmelsen emellan Kronbjuduings och 

 Ansigtsbjudnings forlossning; utan ATven antydt det 

 s5tt, hvarpa konslen, da sa erfordrades, alltid horde 

 anvSndas till hufvudets utskaifande, neml. i allmlnhtt 

 sa, att bojningen af hufvudets karnlinie forsattes i 5f- 

 verensstclmmelse med bojningen af bclckenets. — Och 

 dermed ulbad Talaren sig fa vara innesluten i Ah6rar- 

 nes v£nskap och bevagenhet. 



